o. ENEROTH. 



I 



af stamantalet endast har ökat gallringsafverkningens värde utan att 

 minska den kommande sliitatVerkningens. Vid sämre afsättningsför- 

 hållanden och längre drifningsvägar än som antagits vid dessa beräkningar, 

 blir stegringen i värde pr kbm. vid tilltagande groflek än större 

 och skillnaderna i värde mellan de stamrika och stamfattiga bestånden 

 ännu betydligare. Ur afkastningens synpunkt, äfven utan ränteherak 

 ning, synas de »normala» tabellstånden således icke vara de bästa möj 

 liga och således mindre önskvärda. 



För att för fullständighetens skull äfven något ingå på frågan om 

 de »normala» tallbeståndens räntabilitet, meddelas här 4 st. kalk)-ler, 

 tab. 9 — 12, öfver den s. k. »finansiella omloppstiden». Det torde må- 

 hända vara onödigt påpeka, att dessa endast äro spekulationer »nach 

 beruhmten Mustern» (SciiWAPPACli, Martin), samt att åsikterna om 

 huru sådana kalkyler rätteligen skola göras, liksom om deras berättigande 

 öfver hufvud taget, gä vidt i sär. De ha emellertid ett visst intresse. 

 Tabellerna torde behöfva någon förklaring: en 15 har stor s. k. normal- 

 skog, vg. 1,0 som drifves med 150-årig omloppstid, lämnar under 10 år 

 i slutafverkning 3,932 och i gallring sammanlagdt 907 kr., summa 4,839 kr. 

 Räntorna på det s. k. normalförråd, som behöfves för att erhålla en 

 sådan uthållig af kastning, utgöra emellertid efter 5 ",, under 10 år kr. 

 16,164,00, hvadan hushållningen i realiteten går med en årlig förlust pr 

 har af kr. 75,50 (se tabell 9). Den ena nettobehällningen pr har kul- 

 minerar vid en omloppstid af 50 — 60 år, äfven om endast 3 % ränta 

 fordras, och skulle alltså den fördelaktigaste omloppstiden enligt mark- 

 ränteteorin vara 50 — 60 år, om bestånden skötas medelst svaga låg 

 gallringar. Ur räntabilitetssynpunkt skulle alltså de »normala» tallsku 

 garna vara alldeles omöjliga och då de, äfven vid relativt goda afsätt- 

 ningsförhållanden, också ur »skogsnetto »-afkastningens synpunkt icke 

 synas vara de »bästa möjliga», finnes ju ingen rimlig anledning att 

 eftersträfva sådana bestånd. Att förhållande blifva helt andra vid en 

 kraftigare gallring, torde vara åtminstone högst sannolikt och torde vi 

 vid tillfälle återkomma till denna fråga. Nu kan ju invändas, att de 

 slutsatser, hvartill dessa beräkningar gifvit anledning, icke äro allmän 

 giltiga, minst af allt för en aflägsen framtid, då ju de värden pä olika 

 virkessortiment, på hvilka tabellerna grundats, icke äro oföränderliga, 

 hvadan relativt eller absolut, och är ju en sådan invändning fullt riktig. 

 Man torde emellertid icke hafva någon annan utväg vid en dylik be- 

 räkning än att utgå från rimliga och i praktiken förekommande, om än 

 villkorligt giltiga priser. Det har framhållits från skilda håll, att de 

 bredare dimensionernas af sågadt virke nuvarande högre pris icke skulle 

 vara något för framtiden bestående, på grund af vissa företeelser på 



