138* SKOGSUNDERVISNINGSFRÅGAX. 



i.Scilan några är tillbalia har frågan om livad man med ett gemensamt namn plägar 

 kalla den högre fackundervisningen stått pä dagordningen i vårt land. För alt lösa denna 

 stora fråga syntes tvenne vägar vara framkomliga. Antingen kunde man angripa problemet 

 på det sätt, att man upplöste det i dess olika delar och bortseende frän det samband, som 

 kunde finnas mellan dessa, sökte att för hvarje gren af det stora undervisningskomplexct 

 föranstalta en tidens stegrade fordringar tillfredsställande form. Eller också kunde nian efter 

 mönster af vissa stora fackhögskolor i utlandet, såsom Folyteknikuni i ZUrich, l.andbohöj- 

 skolen i Köpenhamn eller Ilochschule fiir Bodenkultur i Wien, söka att så att säga under 

 ett tak bereda utrymme för de olika disciplinernas institutioner och lärostolar. Kedan vid 



1872 års Riksdag hade motion väckts om dåvarande teknologiska institutets sammanförande 

 med krigshögskolan, skogsinstitutet, farmaceutiska institutet och den för landtmätares ut- 

 l)ildning af^edda kursen till en stor gemensam teknisk högskola. l'ä framställning af Riks- 

 dagen tillsatte Kungl. Maj.t en kommitté för beredande af frågan, hvilken den 4 november 



1873 inlämnade ett förslag att med teknologiska institutet förena samtliga nämnda läroan- 

 stalter med undantag af krigshögskolan. Detta förslag förföll emellertid pä grund af veder- 

 börande myndigheters utlåtande. Alltsedan dess synes den uppfattningen varit hos oss stad- 

 gad, att de olika läroanstalterna skulle utveckla sig isolerade, och ännu 1906, dä pä Eders 

 Kungl. Majtts framställning veterinärinstitutets omorganisation beslöts, hade ingen bemärkt 

 röst höjts till formän för gemensamhetstanken. I.ikasä ordnades förhållandena vid farmaceu- 

 tiska institutet vid 191 1 års riksdag, utan att någon egentlig undersökning om detsammas 

 lämpliga förening med annan högskola förelåg.* 



»Emellertid hade vid 1909 års riksdag genom i båda kamrarna \äckta motioner fråga 

 \äckLs om den högre landtbruksundervisningens ordnande. I den skrifvelse, som blef en 

 följd af dessa motioner, yttrar Riksdagen följande: 'Riksdagen vill dock icke på något sätt 

 uttala sig angående den \äg, hvarpå frågan om en högre landtbruksundervisning bör lösas, 

 ej heller göra gällande, att den behöfver lösas i hela sin omfattning pä en gäng, utan f.Tr 

 Riksdagen inskränka sig till alt framhålla önskvärdheten af att, dä onekligen flera utvägar 

 för frågans lösning synas möjliga, de alla blifva upptagna till pröfning. En sädan utväg 

 synes vara den af landtbruksstyrelsen föreslagna utvidgningen af landtbruksinstituten, en 

 annan den, som motionärerna förordat, nämligen en särskild landtbrukshögskoleundervisning 

 i Stockholm e\entuellt anordnad i samband med andra högskolor.' \'id 191 1 års Riksdag 

 framlades jiroposition om anordnande af fortsättningskurser vid landtbruksinstituten. I fråga 

 härom yttrade dåvarande statsrådet och chefen tör jordbruksdepartementet vid ärendets under- 

 dåniga föredragning den 13 januari 191 1 bland annat, att genom dessa kursers förläggande 

 till annan ort än hufvudstaden, blefve visserligen tanken pä upprättande därstädes af en an- 

 lingen fristående eller med andra undervisningsgrenar förbunden landtbrukshögskola tills- 

 vidare skjulen åt sidan, men man behöfde dock icke därmed anse denna tanke såsom öfver- 

 gifven. Del vetenskapliga forskningsarbetet pä landtbrukets område, som man önskade kon- 

 centrerad! vid en landtbrukshögskola, kunde genom de föreslagna kurserna komma att visa 

 sig ännu mera af behofvet påkalladt; och på sä sätt skulle dessa kurser komma att snarare 

 liana väg för och underlätta denna högskoletankes förverkligande än ställa sig hindrande i 

 vägen därför. *> 



»I skrilvelse den 30 maj 191 1 angående reglerandet af utgifterna under nionde huf- 

 vudtiteln meddelade Riksdagen, att Riksdagen visserligen ansett sig böra bevilja medel för 

 anordnandet af de ifrågasatta fortsättningskurserna, men att Riksdagen därmed icke velat ut- 

 tala sig för ett undanskjutande af frågan om högre landtbruksundervisning i öfrigt, utan 

 torde den af Riksdagen i dess förut omtalade skrifvelse är 1909 begärda fullständiga utred- 

 ning och förslag i frågan alltjämt vara att i sinom tid förvänta.» 



»Vidare har jag att i detta sammanhang omförmäla den ofvan ooinämnda skrifvelse. 

 som de den 17 februari 191 1 för londtbrukshögskoleundervisningens ordnande tillkallade 

 sakkunniga inlämnat till dåvarande chefen för jordbruksdepartementet, och som i hufvudsak 

 innehåller följande: De sakkunniga hade att verkställa utredning 'angående anordnande i 

 vårt land af tillfälle till vetenskapligt forskningsarbete pä landtbrukets och dess binäringars 

 verksamhetsområden, samt en därmed förbunden högre landtbruksundervisning'. Det syntes 

 således i främsta rummet gälla, att både med hänsyn till forskningens direkta betydelse för 

 värt jordbruk och dess absoluta nödvändighet för en framgångsrik landtbrukshögskoleunder- 

 visning skapa tillfälle till landibruksvetensknpligt arbete i vårt land. Då med hänsyn till 

 ett dylikt forskningsarbete en konibinalion med en blifvande skogshögskola icke syntes de 

 sakkunniga kunna medföra några fördelar men däremot organisationssvärigheter, som öfver- 

 vägde de fördelar af hufvudsakligen ekonomisk art, som en dylik kombination skulle kunna 

 medföra vid anordnandet af en undervisningsanstalt, ansåge sig de sakkunniga böra anmäla. 



