I 7 o* EDVARD WIBECK. 



dessa tydligtvis voro väl bekanta genom de många dansk- och tysk- 

 födda skogsmän, som vid denna tid arbetade i Sverige och genom 

 hvilka fröimporten i själfva verket ofta gått. ^ 



Anstalter träffades visserligen att uppmuntra och upphjälpa den 

 inhemska fröklängningen, men de förblefvo otillräckliga och tjänade ej 

 heller alltid på bästa sätt sitt ändamål. I ett cirkulär af den 30 oktober 

 1850 anvisade sålunda Kungl. Maj:t 24,000 rdr b:co till premier för 

 trädplantors uppdragande och 4,800 rdr b:co för fröhandeln. Angående 

 den senare posten stadgades, att Kon. befallningshafvande i hvarje län 

 skulle däraf kunna utdela 200 rdr b:co åt »den bästa fröhandeln i länet, 

 med villkor att inom 5 år härefter genom denna handel kunna anses 

 föryttrade minst 1,000 skålpund för utsäde duglige tall- eller granfrö, 

 och att dylika frö medelst samma handel hållas köpare tillhanda under 

 minst två års tid». Klart är, att detta anslag under förut skildrade 

 förhållanden snarast måste verkat som en direkt premiering af införseln 

 af utländskt frö. 



Nackdelarna med det utländska fröet blefvo först så småningom 

 synliga, och ännu längre dröjde det naturligtvis, innan enighet vanns 

 därom, hvar skulden till de uppväxande beståndens undermålighet var 

 att söka. 



Första gången jag kunnat finna detta ämne behandladt är vid Värm- 

 ländska Bergsmannaföreningens möte den 26 mars 1855, då bl. a. den 

 frågan uppställts till diskussion: »Hvilken erfarenhet har man vunnit 

 vid användandet af in- eller utländska skogsfrön?» 



Den ende som yttrade sig härom var A. Palmcrantz," men detta 

 på ett sätt, som förtjänar att ordagrannt återgifvas. Mina iakttagelser», 

 säger han, »med atseende på användningen af svenskt och utländskt 

 (tyskt) skogsfrö, äro icke till fromma för det sednare, äfven med anta- 



' Oafsedt att såväl privata skogshushSUare som statens skogstjänsteinän bidragit till 

 importen af skogsfrö frän Tyskland, torde hufvudparten af denna gått genom de båda gamla 

 Örebro-firmorna Hagendahl (fröhandel sedan 1847) och Ekström cS: Forsberg (skogsfrö- 

 handel sedan 1863). 



- Då efter allt att döma äran af att först ha rätt uppfattat tysktallens olämplighet för 

 svenska förhållanden tillkommer ofvannämnde V., torde följande korta biografiska notiser om 

 denne man här vara på sin plats. 



P.\LMCR.\NTZ, C.\RL ADOLPH Junus, föddes 1823 på Alebäcken i Svenstorps s:n af 

 Skaraborgs län. Han fick en ovanligt mångsidig utbildning, i det han åren i84i — 42 ge- 

 nomgick Filipstads bergsskola, aflade landtmäteriexamen 1845 samt åren 1856 — 57 genom 

 gick Skogsinstitutet. Han verkade här som lärare 1859 — 60, men öfvergick senare till 

 landtmäteristaten och blef kommissionslandtmätare i Gäfleborgs län 1865 — 1888. Var tid- 

 tals skogsförvaltare å Gammelkroppa, Ostanå, Gustafsfors och Vassgårda bruk i Värmland, 

 Upperud i Dalsland, Finspång i Östergötland, Garpenberg och Horndal i Dalarne. (Lr 

 H. Samzelius, Kongl. Skogs- och Jägeristaten 1899 I, sid. 1 58.) 



