ICH (;KAN af SYIH.IO HAKKOMSI' i SVERIGE. 



173* 



då AV ZellÉN höll inledningsföicdraget i detta ämne. Att redogöra 

 för alla de skriftliga och muntliga inlägg, som härunder tillkommit, 

 skulle föra alldeles för långt och blefve mestadels blott ett meningslöst 

 upi^repande af förut omtalade, tidigare erfarenheter. 



I ett afseende 

 har dock ett värde- 

 fullt tillägg gjorts, 

 man har konstate- 

 rat, att i Norrland 

 icke blott tyskt, 

 utan också syd- 

 svenskt tallfrö är 

 mindre användbart 

 än hemortens. Så- 

 vidt jag vet, påpe- 

 kades detta först 

 diskussionsvis af 

 Fr. Tiuerhielm 

 vid föreningens för 

 skogsvård i Norr- 

 land sammanträde 

 i Bollnäs den 16 

 september 1893 

 (ijo), ehuru före- 

 ningens för skogs- 

 kultur i Norrland 

 åtgärder vittna om, 

 att denna sak re- 

 dan tidigare varit 

 uppmärksammad. 

 Ett annat, i detta 

 afseende mycket 

 belysande exempel 

 omnämner Al" Zel- 

 LÉN {106, anm. å 

 sid. 19) från Piteå 

 kronopark i Norr- 

 bottens län. En 

 bränna hade där 1890 blifvit besådd med tallfrö, delvis från samma 

 bevakningstrakt, delvis söderifrån ( — skördeorten dock tyvärr obekant). 

 Efter 5 — 8 år hade plantorna af det sistnämnda fröet gått ut, under det 



Sioi'sv,hiis/ure„/:ij;f>is Tidskrift. Fackajdfiniiigtii tgl2. M 



vensk 



Ur Statens Skogsförsöksanstalts samlingar. Fot. förf. augusti 1910. 



Fig. 5. i4-åri.5 tall med vidt utbredda grenar och slingrig växt, 

 uppkommen efter kultur med frö, som troligen varit af syds 



hiirkomsl. Mclloistön utanför Piteå, Norrbotten. 

 14-jalirigc Kiefer mit wcit ausgebreiteten .\sten und gewundenem Slamn 

 wahrscheinlich von siidscliwedischer Samenprovenienz 





Stadt Pit 



Norrbotten, 



uf 65° 



Br. 



