TAI.I. OCH GKAN AK SVDI.IG HÄRKOMST I SVERIGE. 17 5* 



förhållande i ett flertal uppsatser (pj, g6, gy och g8) påpekats och 

 riktigt tolkats af VON SiVERS. ' Redan på 70-talet hade TuRSKi (/oj) 

 genom jämförande försök, som dock ej synas blifvit följda utöfver plan- 

 tornas tidigaste år, visat den stora skillnaden i tillväxthastighet mellan 

 tallplantor af Darmstädter-frö och sådant från olika delar af Ryssland. 



Från tyska språkgebietet kunna åtskilliga, delvis både tidiga och 

 intressanta uttalanden om trädformernas ärftlighet och fröproveniensens 

 betydelse antecknas, såsom af NÖRDLINGER (7j), VON FiSCHBACH [32], 

 Hl RCKHARDT (/j), KlENITZ (jö), ReUSS (<?o), KRÖMMELBEIN {66), ClESLAR 

 (77, iS O. ig) m. fl., men något allmänt beaktande af utsädesvalets betydelse 

 förmådde ej dessa inlägg väcka, ehuru t. ex. KröMMELBEIN kunde peka 

 på i viss riktning särdeles anmärkningsvärda praktiska resultat. De 

 ty.ska skogsmännens blick för fröproveniensens betydelse kan egentligen 

 först sägas ha öppnats genom en rad undersökningar af ännu ganska 

 ungt datum, framlagda af förutnämnda Cieslar (21) och KiENiTZ (57), 

 samt dessutom af Engler {28), ScHOTT [84. o. 8j) och Dexgler (27).^ 



Dessa försök ha nämligen klart och tydligt visat, att åtskilligt af 

 det utsäde, som man förut godtagit, mindre väl lämpar sig för tyska 

 förhållanden. Detta är framförallt fallet med det ungerska och franska 

 tallfröet, som i Tyskland ger upphof till bestånd med mindre motstånds- 

 kraft mot frost och skytte eller i hvarje fall med en hög procent af 

 dåliga stammar, tydligtvis beroende af funktionsrubbningar, som följa med 

 trädens högre anspråk på klimatet. Också mellan plantor af olika tysk 

 proveniens ha så betydande olikheter framkommit, att lämpligheten af 

 att t. ex. i Ostpreussen använda frö från Rhen-pfalz kan sättas ifråga. 



Det har nu visat sig, att en hel del tyska tallkulturers utdöende 

 eller mindre tillfredsställande beskaffenhet efter allt att döma berott på 

 en olämplig fröproveniens. Man kan gissa att så möjligen varit fallet 

 med de krokvuxna tallbestånd, som t. ex. MiDDELDORF redan 1873 

 omtalat från Bayern, eller de starkt skytte.sjuka tallkulturer, som Arndt 



' Dl ScHWAPPACii i siu föredrag om tallens proveniensfråga inför nordtyska skogs- 

 föreningen i Osnabriick den 8 september igil (p/) betecknar v. Sivers som den man, 

 »hvilken först uppfattat fröproveniensens betydelse för den stora praktiken» är detta uppen- 

 barligen ett stort misstag, beroende på föredragshållarens obekantskap med förhållandena i 

 de skandinaviska länderna, framförallt Sverige. För så vidt jag vet, har ej heller vår tysk- 

 tallsfråga"någonsin kommit till synes i tyskt språk annat än i J. Rafns lilla uppsats i tyska 

 dcndrologiska sällskapets meddelanden af år 1 903 — 1904 (/S). 



^ De sistnämnda proveniensförsöken ha till stor del blifvit refererade i Skogsvärds- 

 föreningens tidskrift: Cieslars undersökningar sålunda i årgången 1904, sid. 195 — 203 (af 

 G. Schotte) och 1907, fackuppl., sid 121 — 122 {af H. Hesselman); Englers 1906, sid 109 

 III (af H. Hi!.)\ Schotts 1907, fackuppl., sid. 24S — 249 {af G. Sch.) samt Denglers 1909, 

 tackuppl., sid. 48 — 49 (af G. Sch.). 



