l8o* EDVARD WIBECK. 



Äfven hos detta trädslag kan emellertid en af klimatet beroende 

 variation skönjas, ehuru utformningen ej är på långt när så detaljrik och 

 följderna vid förflyttning ej så ödesdigra som beträffande tallen. Att 

 emellertid också tillväxthastigheten starkt kan influeras af proveniensen, 

 visa de försök som Cieslar gjort i Österrike (21) och Engler i 

 Schweiz (2<?), hufvudsakligen med gran, stammande frän olika höjdlägen. 



Frånsedt de egentliga fjäll- eller tundraområdena, hvars deformerade 

 granvegetation skildrats af bl. a. KiHLMAN (5<?) och Holmgren (52—5./), 

 kännetecknas den högnordiska granen af en tämligen grenfattig och 

 mycket smal, nästan cylindrisk krona. Kottarne äro relativt korta, van- 

 ligen med ijällens öfre kant halfrund (/e?i?iu-t7-typ). Trädet är anpassadt 

 för kort vegetationstid och tillväxten som följd häraf ganska liten. 



Längre mot söder får granen en mera konisk kronform med längre 

 och mera regelbundet fördelade grenar. Kottarne blifva större och kott- 

 tjällen helt eller öfvervägande af rhombisk [eiiropcea-) form. Vegetations- 

 tiden blir långvarigare och tillväxten större. 



Rörande klimatformernas uppkomst gäller detsamma som sagts 

 om tallen. 



Tysktallsbeständen i Sverige. 



I rubriken här ofvan har, liksom förut, benämningen »tysktall» bi- 

 behållits, emedan ordet redan vunnit burskap bland skogsmännen och 

 hos dem svarar mot ett tämligen utformadt begrepp. Som vi veta, 

 menas därmed helt enkelt de mer eller mindre krokstammiga, lång- 

 greniga, tidigt afdöende tal/kulturer, hvilkas underhaltiga egenskaper ej 

 låta sig förklaras direkt af ståndorten, ntaji måste tillskrifims en af frö - 

 proveniensen betingad disharmoni gentemot den nya omgifningcn. Såsom 

 förut blifvit nämndt framträder denna disharmoni icke blott vid förflytt- 

 ning af tall från Tyskland till Sverige, utan följer med hvarje betydande 

 förskjutning af en tallproveniens i riktning mot ett klimat, afsevärdt 

 hårdare än hemortens, och har därför t. o. m. kunnat visa sig, då syd- 

 svensk tall blifvit uppdragen i Norrland. Namnet tysktall ger alltså an- 

 ledning till två viktiga beaktanden: 1:0, att allt tyskt tallfrö vid sådd 

 i Sverige icke gifvit upphof till underhaltiga bestånd; 2:0, att alla i 

 förutnämnda mening underhaltiga svenska tallbestånd icke stamma från 

 tyskt frö. 



Beståndens fröproveniens. 



Det mesta af det tallfrö, som från Tyskland importerats till Sverige, 

 har kommit från Darmstadt, som tack vare de båda gamla firmorna 

 Appel och Keller samt senare Lk Cfxj & C:o .sedan läng tid tillbaka 



