198* EDVARD WIBECK. 



tionsperiod än den som faktiskt möjliggöres af klimatet i den nya om- 

 gifningen. Tysktallen börjar sin skottutveckling tidigare och afslutar 

 den senare än den inhemska. Härmed följer en större känslighet för 

 både vår- och höstfrosterna. Jämför man i september månad beskaffen- 

 heten af årsskotten hos tyska och inhemska tallar från samma ståndort, 

 skall man finna att de förras skott i regel äro märkbart mjukare och 

 böjligare än de senares. Läggas skotten i vatten, uppmjukas och lo.ss- 

 nar barken på tysktallsskotten förr än pä de svenska. 



Uet är denna omständighet, att tysktallen hvarken i sina årsskott 

 eller väl öfverhufvudtaget i några sina tillväxtväfnader hinner att fullt slut- 

 föra det arbete, som för trädets fulla härdighet måste vara afslutadt vid 

 den kalla årstidens inträde, som gör det känsligt för många skadegö- 

 relser, hvilka blott undantagsvis eller i hvarje fall mera sparsamt drabba 

 den inhemska tallen. Tack vare den ofullständiga förvedningen böjas 

 eller atbrytas årsskotten lätt genom snötrycket, hvarigenom tysktallens 

 krokiga stammar och talrika s. k. bajonettbildningar uppkomma. Frost 

 och snötryck torde också vara den primära orsaken till de talrika små- 

 skador och bristningar i barken, både längs med skotten och i all syn- 

 nerhet i grenvinklarna, som äro så vanliga på dessa träd. 



Dessa små barksår bilda åter lätta angreppspunkter för diverse 

 svampsjukdomar, bland hvilka först och främst bör nämnas tallkräftan 

 [Dasyscyplia calydfoniiis Willd.). Denna svamp, hvars stora skadegö- 

 relse på tysktallen redan iakttagits och omnämnts af Alb. Nilsson 

 (yi) hör till samma grupp och släkte som lärkkräftan och har samma 

 sätt att angripa som denna. Svampens mycel lefver i tallens bark 

 och kambium och intränger därifrån också i de parenchymatiska de- 

 larna af veden. Då väfnaderna härigenom efter hand dödas, uppstå 

 större öppna sår, vanligen något aflånga och omgifna af en ansvälld 

 kant. Den utsipprade kådan är i allmänhet svartfärgad af diverse i den- 

 samma vegeterande organismer [Racodiuiii m. fl.). Liksom på lärken 

 utveckla sig dessa kräftsår i synnerhet i grenvinklarna eller kring basen 

 af någon liten afdöd kvist, tydligen enär svampen först satt sig fast i 

 något här uppkommet barksår. Efterhand vidga de sig och, då de till 

 slut nå rundt grenen, afdör naturligtvis denna ofvanför kräftsåret, såvida 

 den ej redan dessförinnan afbrutits midt för detta, hvilket också ofta 

 blir fallet. Från slutet af maj till början af augusti träffas såväl i kräft- 

 sår på ännu lefvande grenar som på döda sådana svampens fruktkrop- 

 par, millimeterbreda eller något större skålformiga bildningar, ofta för 

 öfrigt af ganska oregelbunden form, med hvit yttersida och gulröd, 

 sporsäcksbärande innersida. ' I torrt väder äro skålarnas kanter starkt 



^ En undersökning af fertila fruktkroppar, insamlade i slutet af juli månad 1907 på 

 lefvande grenar af tysktall från FiJrarps kronopark i Småland, visade följande mått: 



