EDVARD WIBFXK. 



sammandragna och fruktkropparna äro då mindre iögonfallande; efter 

 regn åter utbreda de sig för att uttömma sporerna och lysa då präktigt 

 gulröda. Förutom genom ascosporer fortplantar sig svampen också 

 genom s. k. konidier, små celler, som under loppet af sommaren afsnöras 

 direkt från ytan af smärre veckade svulster, sotn svampen här och där 

 låter frambryta på ytan af de väfnader, som genomdragas af dess mycel. 



Det råder ej minsta tvifvel om, att tallkräftan, som på den inhemska 

 tallen är föga skadegörande, i det att den där hufvudsakligen träffas på 

 frostskadade individer på myrar och dylika ogynnsamma ståndorter eller 

 i sår uppkomna efter yttre våld, bleckor, brandlyror o. d., för tysk- 

 tallen blir en faktor af stor betydelse, som verksamt bidrager till dylika 

 bestånds aftynande och förfall. De afdöende tysktallsbestånden blifva 

 för öfrigt helt naturligt en tummelplats äfven för åtskilliga andra skade- 

 görare såväl bland svamparna som insekterna. Stereum- och Polyponis- 

 arter, honungsskifhngen, skytte m. fl. ha mångenstädes talrikt obser- 

 verats i dylika bestånd, likaså betydande märgborrs-skador. 



Då tysktallsbestånden vid den ålder, då köttproduktionen plägar 

 börja, vanligtvis redan befinna sig i starkt aftynande, gifva de föga kött 

 eller pollen. Ehuru i sydligaste Sverige fall förekommit, dä smärre kott- 

 partier insamlats från dylika bestånd och väl också en och annan kultur 

 uppdragits med sådant frö, synes likväl på det hela taget faran för ras- 

 försämring hos vår inhemska tallskog genom de tyska bestånden vara 

 ringa. 



Lämnade åt sig själfva omvandlas de tynande tysktallsbestånden 

 understundom märkvärdigt snabbt genom själfsådd till andra, kraftigare 

 växtsamhällen. Oftast sker detta genom granen och björken, i södra 

 Sverige någon gång äfven genom boken. Tack vare de båda först- 

 nämnda trädslagen ha mänga tysktallsbestånd, hvilka i annat fall vid 

 30 — 40 års ålder nära nog skulle legat som rena kalmarker, dä i stället 

 varit förvandlade till ett växtligt, om också ojämt och luckigt bland- 

 skogsbestånd, hvari blott enstaka individer af den ursprungliga kulturen 

 varit att finna. Till dylika beståndsbilder tendera dess bättre en stor 

 del af våra ännu kvarvarande tyska tallbestånd, hvarigenom förlusten 

 med dessa kulturer ej blifvit så betydlig, som annars varit fallet. Om- 

 vandlingar från tysktalls- till rena björkbestånd tyckas ej vara sällsynta; 

 Örtenblad har omnämnt ett dylikt fall från Bohuslän {112), själf har 

 författaren haft tillfälle att iakttaga sådana såväl i Vika socken i Da- 

 larna som flerestädes i Halland. I fig. 7, 16 o. 17 gifves en serie bilder af 

 omvandligar till respektive gran-, björk- och bokskog, alla från Tönner- 

 sjöhedens kronopark i Halland. 



I mindre gynnsamma fall, och sådana ha företrädesvis observerats 



