206* EDVARD WICECK. 



betonats och framhållits. Såsom förut blifvit nämndt, tyckas visserligen 

 ifrågavarande delar af Sydsverige liksom betydande delar af Mellan- 

 europa ej vara ägnade att direkt utforma de bättre skogliga egenskaperna 

 hos tallen, men möjligheten att åtminstone i de svenska degenerations- 

 zonerna med konst och vård uppdraga och vidmakthålla fullgoda tall- 

 bestånd tyckes i alla händelser förefinnas. Att i detta sammanhang 

 närmare utveckla skälen till denna förhoppning skulle föra för längt. 

 Flera omständigheter tyda emellertid därpå, att äfven i dessa landsändar 

 ännu i ganska sen historisk tid vackra tallskogar funnits. I korthet sedt 

 synes mig utvecklingsförloppet varit följande. De goda tallskogarna 

 blefvo företrädesvis tagna i anspråk för erhållande af gröfre gagnvirke, 

 masteträd o. d., dels föllo de tack vara vissa egendomligheter i växt- 

 sättet lättare offer för andra skogssamhällen — framför allt boken — 

 än de mera spärrvuxna tallformerna och blefvo därför efter hand undan- 

 trängda från de tätast befolkade delarna af Sydskandinavien och dess 

 kustland. Den återstående tallväxten var ett resultat af en urvalsprocess, 

 som städse borttagit de välformade moderträden och lämnat de sämre kvar. 

 En ytterligare stark försämring af totalintrycket af Sydsveriges tall- 

 skogar ha så de talrika tysktallsbestånden medfört. Dessa i förening med 

 den ringa återstoden naturskog, mestadels glesa, på vindöppna sandfält 

 och ljungmarker exponerade sönderhuggna grupper och småbestånd ha 

 påtryckt hela området dess karaktär af degeneration beträffande tallens 

 växtsätt. Faktum är emellertid, att man på många olika platser inom 

 detta område, i Kristianstads län, Halland, sydvästligaste Småland och i 

 Bohuslän, finner såväl äldre som yngre tallbestånd med förträfflig stam- 

 form och god kärnbildning, företeelser som vore oförklarliga, om inom 

 degenerationszonen i dess helhet allmängiltiga klimatiska förhållanden 

 hindrade en god skoglig utveckling hos tallen. Alla de välvuxna tall- 

 bestånden ha emellertid uppdragits af frö från oklanderlig inhemsk skog 

 och i någorlunda tät slutenhet. Under förutsättning att dessa båda, 

 tämligen rimliga villkor iakttagas, torde på ställen, där ej ovanligt hård 

 vinde.xponering eller mera svårartad markförsämring (ortsten o. d.) före- 

 kommer, våra svenska s. k. degenerationszoner ej erbjuda några särskilda 

 svårigheter för tallen. 



