2o8* EDVARD WIBECK. 



I 



viktsmängder ingå några tusen kilo silfver- och hvitgransfrö, öfverstiger 

 tydligen importen af vanligt granfrö ansenligt motsvarande siffror för 

 tallen, helst som också från sistnämnda post afdrag böra göras, nämli- 

 gen för bergtallsfröet. 



Det tyska granfröet torde till större delen kommit från trakten af 

 Harz. 



I förhållande till de betydande kvantiteter utländskt granfrö, som 

 alltså med full visshet ha blifvit utsådda inom landet, ha uppgifterna 

 om befintliga »tyska» granbestånd varit försvinnande få. Redan detta 

 visar, att dessa bestånd ej genom några iögonfallande afvikelser af 

 tillnärmelsevis samma betydenhet som hos tysktallen skilt sig från de 

 inhemska. Vid besök på några platser, hvarest en del äldre eller yngre 

 kulturgran med säkerhet eller åtminstone stor sannolikhet är af tysk här- 

 komst, nämligen å Skarhults kronopark i Skåne, Förarps kronopark i 

 Småland, Kungälfs stadsskog samt EUesbo egendom nära samma stad 

 och Sundsby egendom å Tjörn, allt i Bohuslän, Vassgårda kronopark i 

 Värmland, Grönbo kronopark i Västmanland, Hammarens häradsallmän- 

 ning i Uppland och Björkå bruk i Ångermanland, har författaren också 

 haft tillfälle att konstatera, hur vanskligt det kan vara att öfverhufvud 

 taget skilja de olika granprovenienserna från hvarandra. Uppgifter om 

 andra tyskgranbestånd ha därjämte inkommit från några platser i Skåne, 

 ToUerups kronopark. Trolleholms m. fl. gods, från Ombergs kronopark, 

 Ölsboda och Carlsdals bruksegendomar i Närke samt Drottningholms 

 kungsgård i Uppland. 



Hvad först den tyska granens särmärken från den inhemska angår, 

 så gäller här i ännu högre grad, hvad som förut blifvit sagdt om tallfor- 

 merna, nämligen att några distinkta, alltid förhandenvarande kännetecken 

 gifvas icke. Barrens färg och form tyckas variera ungefär på samma sätt som 

 hos sydsvensk gran, kottfjällen äro af ciiroptca- eller aciiininata-iorm och 

 kottarnes storlek åtminstone på de fåtaliga granindivider, smärre trädgrup- 

 per eller om hvarandra blandade individ af svensk och tysk proveniens, 

 som i praktiken vanligen förelegat till undersökning, ingalunda alltid ut- 

 slagsgifvande. Blott på Skarhults kronopark, där ju också stora, rena 

 bestånd af tyskgran förekomma, var storleken hos kottarna iögonfallande, 

 många höllo här öfver 17 cm. i längd'. Den tyska granen liknar alltså, 

 kan man säga, de frodigare formerna af den sydsvenska granen. 



' Alldeles uteslutet är det icke, att i Sverige uppvuxna tyskgranar efter hand kunnat 

 i någon mån ändra sina karaktärer, alltså äfven kottstorleken — jfr Engi.krs observationer, 

 2g, sid. 304 o. 312 ! — eller att kottformen kunnat påverkas, om frön.i i samma kottar uppstått 

 efter korsning med pollen från inhemsk gran. Angående sistnämnda, ännu föga utredda 

 förhållanden, ha analoga fall iakttagits såväl inom växt- som djurriket. 



