TALL OCH GRAN Al' SYDLIG HÄRKOMST 1 SVERIGE. 211* 



brukets skogar växt ganska bra å god mark, men däremot visat sig all- 

 deles olämplig på torr och högland. Af erfarenheter, vunna vid Evois 

 forstinstitut, har också A. G. Blomqvist (7) afrådt från bruk af tyskt 

 granfrö i Finland; de tyska granarna hade ända till öfver 20 års ålder 

 mycket skadats af vinterkölden. Såsom en följd af hastiga temperatur- 

 växlingar hade sannolikt äfven de längsgående stamsprickor uppstått, hvilka 

 sommaren 1910 iakttogos på ett flertal tyskgranar å Tjörn i Bohuslän. 



Huruvida tyskgranen i högre grad än den inhemska är utsatt för 

 svamp och insektskador har naturligtvis ej med tillhjälp af de få iakttagna 

 kulturerna kunnat bestämdt afgöras. I de unga granbestånden å Kungälfs 

 stadsskog härjade emellertid år 1910 en ganska utbredd topptorka, som 

 efter allt att döma hade samma förlopp och orsaker som liknande kala- 

 miteter, hvilka vissa år — så t. ex. 1905 — 06 — allmänt uppträdt i 

 högre belägna ungbestånd af gran i Schweiz. Om denna sjukdom har 

 H. C. ScilELLENBERG (c??) funnit, att den orsakas af en svamp hvilken 

 infekterar trädet genom små barksår, som uppstå vid snöbelastning under 

 våt, stormig väderlek, samt att granarnas frdprovcnicns är af stor be- 

 tydelse för sjukdomens onfattnhig. På profytor vid en försöksstation 

 vid Ponte fann han under i öfrigt absolut lika förhållanden ej en tredje- 

 del så många topptorra individer bland högbergsgranen som bland 

 lågbergsgranen. Det relaterade fallet har omnämnts, enär det ka?i tyda 

 på, hvad som ju också onekligen af goda skäl kan a priori misstänkas, 

 nämligen att tyskgranen mindre väl än den inhemska motstår direkta 

 eller indirekta verkningar af ogynnsamma yttre faktorer. Jämför också 

 härmed de å sid. 1 66* nämnda äldre erfarenheterna från Altenberg och 

 Tharanderwald! 



Afven om anledning alltså finnes att förmoda, att tyska granen mer 

 än den inhemska är känslig för yttre skadeverkningar, vill det synas, 

 som om denna olägenhet föga framträder på gynnsamma lokaler i södra 

 och mellersta Sverige och där kanske mer än väl uppväges af snabbare 

 växt. 



Frågan om ty,skgranens lämplighet i Sverige kan emellertid ej af- 

 görande utredas på grundval af de inom landet befintliga äldre kultu- 

 rerna af detta slag, hvaröfver blott mindre säkra data kunna erhållas. 

 I afsikt att senare kunna framlägga säkrare resultat i denna sak, har 

 försöksanstalten för afsikt att under innevarande arbetsperiod utföra en 

 del fullt jämförbara kulturförsök med gran af såväl svensk som tysk 

 proveniens. 



