TAXATOKISKA UNDERSÖKNINGAR ÖFVER SKOGSTRÄDENS FORM. 237'' 



fråga, sedan dess utmärkta form- och massabestämmande karaktär utför- 

 ligt blifvit påvisad. 



På grund af den funna lagbundenheten mellan trädets samtliga dia- 

 metrar, skulle man ju kunna tänka sig ersätta midtmätningen med stång- 

 klafning å någon lätt tillgänglig, konstant höjd från marken, t. ex. 6 

 meter,' ur h\'ilket mått midtdiametern och formklassen måste kunna 

 härledas genom den fullständiga kännedomen om stammens afsmalning. 

 Ehuru det i de utgifna tabellerna af mig äfven framlagts siffror till led- 

 ning för sådan formbestämning, måste jag dock rätt bestämdt reservera 

 mig mot användningen af en sådan metod, detta både af praktiska och 

 teoretiska skäl. För uppnående af tillräcklig noggrannhet måste näm- 

 ligen både brösthöjds- och 6-metersdiametrarna helst mätas på milli- 

 meter när, hvilket dels möter svårigheter på grund af otillförlitligheten 

 hos all stångklafning, dels ock afsevärdt försvårar protokollföringen, då 

 någon afrundning ej kan få äga rum. Hvarje liten felmätning eller ore- 

 gelbundenhet vid måttstället medför också afsevärd felbestämning af form- 

 klassen, speciellt hos långväxt skog, hvars 6-meters mått inom olika 

 formklasser endast differera med c:a 2 % af brösthöjdsdiametern, d. v. s. 

 några få millimeter. Hos tallen tillkommer dessutom en ytterligare 

 olägenhet, bestående i stora individuella variationer i barktjocklek, spe- 

 ciellt vid brösthöjd, hvarför det ofta blir en slump, om de /(? bark mätta 

 diametrarna äfven motsvaras af en under barken typisk eller normal 

 stamform. Speciellt för detta sistnämnda trädslag, men äfven för gran 

 öfver 15 ä 20 meters längd, vill jag sålunda ej tillmäta denna metod 

 annat än rätt underordnad betydelse. 



Då det ej syntes mig möjligt att framställa en tillfredsställande lös- 

 ning på dessa vägar, baserades i stället undersökningen redan från bör- 

 jan på sökandet af biologiska faktorer, som kunde tänkas ha inflytande 

 pä stamformen. Hvad som härvid först kom i åtanke var naturligtvis 

 kronans relativa längd, emedan det länge varit ett allbekant faktum, att 

 de större och djupt nedgående kronorna tyda på sämre stamform än de 

 högt ansatta. På alla uppmätta profstammar bestämdes därför kron- 

 förhållandet, - d. v. s. gröna kronans längd i procent af stammens, men 

 redan vid första bearbetningen framgick, att ej heller denna väg skulle 

 föra vidare långt mot målet. Dels hade nämligen redan förut konsta- 

 terats af t. ex. KuNZE.ä SciIIFFEL^ och Maass^ m. fl., att det endast 



' Se t. ex. Norling: En formklasstabell ; Arsskr. f. F. Skogsv. i Norrland 1906, II, sid. 40. 



' Då i svensk skogslitteratur något kort uttryck för relativa kronlängden ej existerar, 

 synes med fördel den danska termen, »kronförhållande», lämpligen kunna upptagas. 



' Suppl. zum Tharander forstlichen Jahrbuche. 



* Mitteil a. d. forstl. Versuchswesen Österreichs, t. ex. Hefte XXIV, XXXII. 



' Kubikinnehållet och formen hos tallen och granen i Tärna socken i Dalarna. Denna 

 tidskr. 1908. 



