■lAXATOKISKA UNDERSÖKNINGAU ÖFVER SK(.)G^'l KADENS FOKM. 



24 5'^ 



Bjälkens längd erhölls sålunda till 73,5 % af stamlängden och ha 

 vi nu endast att för jämförelse uträkna ett antal på samma absoluta 

 höjd belägna diametrar hos trädstammen enligt ekv. 



d 

 100 



1 9-78 + I 

 19.78 



samt hos jämnstarka bjälken med längden 73,5 enligt ekv. 



d 

 100 



73.5 



För att få flera jämförelsepunkter, har jag uträknat dimen- 

 sionen pä hvar femte procent af stammens längd från basen samt ut- 

 fört denna beräkning för alla formklasser från 0,55 till 0,80, hvarvid 

 skilda värden på bjälkens längd erhållits 

 för olika formklasser. Genom använd- 

 ning af endast femställiga logaritmer 

 och ett väl ringa antal decimaler, torde 

 några smärre afrundningsfel ej vara 

 uteslutna, men frånsedt detta visar sig 

 i tab. I en uppenbar likhet mellan 

 stamkurvan och den idealkropp, som 

 enligt hållfasthetsteori borde förefinnas, 

 allt efter olika angreppspunkt hos den '"^"^ 

 böjande kraften. Med undantag af klass 

 0,80 — hvarom mera här nedan — visar 

 sig, att ju bättre formklassen är, på 

 dess längre sträcka sammanfalla de 

 två kropparnas dimensioner, för att 

 först i närheten af kronans början förete 

 större skiljaktigheter (jmfr fig. 3). 



I detta afseende synes sålunda full 

 bekräftelse ha vunnits pä teorien om 

 stammens uppbyggande för ernående 

 af lämplig styrka till motstående af 

 vindens tryck. 



Då vi nu på teoretisk väg kunnat 

 förklara afsmalningen i formklass 0,70, 



-y^^^^yy^ 



Fig. 3. En trädstam af formklass 0. 70 

 omslutanile en tänkt jämnstark bjälke. 



* Härvid bemärkes att I i öfre ekvationen räknas från trädets topp men i nedre från 

 bjälkens topp och äro sålunda dessa värden ej lika, ehuru de i formlerna fått samma be- 

 teckning. 



