248* TOR JONSON. I 



Stamform än de med låg krona. Härvid inträffar emellertid det synner- 

 ligen egendomliga förhållandet att tryckcentrum i formklass 0,80 är be- 

 stämdttill 107 % af stamlängden, hvilket skulle häntyda på att denna form- 

 klass endast kan uppkomma om böjande kraften är anbragt ett stycke ofvan- 

 för trädets topp. Siffran 107 är visserligen endast ett medelvärde och ej 

 definitivt, ty det visar sig, att intet värde kan uppletas, som förklarar 

 de i klass 0,80 beräknade dimensionerna på samma sätt som i andra 

 formklasser sker, utan synes afsmalningen här helt enkelt i viss mån 

 afvika från jämnstarka bjälkens teoretiska dimensioner. De hittills fram- 

 förda teorierna räcka sålunda ej till som förklaring af uppkomsten af 

 denna formklass, ty ett ofvan toppen anbragt tr>xk är orimligt att tänka 

 sig, och ett inom kronan befintligt borde aldrig fordra så grofva dimen 

 sioner, ty det skulle betyda ett ödslande med material i stammens öfre 

 delar, hvilka här te sig relativt starkare än de nedre dimensionerna. 

 Då jag emellertid för detta enstaka fall hvarken hade anledning att 

 desavouera naturlagarna eller de af mig själf utförda mätningarna och 

 beräkningarna, leddes jag till det antagandet, att hos dylika »öfver- 

 byggda» träd vedstyrkan eller materialets beskaffenhet möjligen kunde 

 vara sämre i de öfre regionerna än i de nedre, ty detta skulle kunna 

 förklara, hvarför skenbart ett öfverflöd af virke där kommit till användning 

 vid stambyggnaden. I det föregående ha nämligen alla dimensionsberäk- 

 ningar å »jämnstarka bjälken» gjorts under antagande af homogent 

 material, men naturligt är, att om materialets beskaffenhet växlar, sä 

 måste äfven dimensionerna tagas annorlunda. 



För att om möjligt kunna konstatera om materialförändring förelåg 

 mot toppen hos träd med denna sällsynt förekommande form, erhöll jag 

 genom vänligt tillmötesgående af Gimo Bruks förvaltning två stycken 

 tallstammar, på hvilka formpunkten bedömts på rot, men som efter 

 fällningen visade sig ha betydligt bättre form än det bedömda läget på 

 tryckcentrum angaf. Dessa träd analyserades och uttogos dessutom såväl 

 vid brösthöjd som vid midten 8 stycken c:a 0,5 meter långa ribbor, 

 belägna så nära barken som möjligt och hyflades dessa till noggrant 

 25 X 35 mm:s dimensioner. Dessa prof insattes sedermera på högkant 

 och i rått tillstånd i K. Skogsinstitutets materialprofningspress och af- 

 brötos med tryckning frän märgen mot ytveden räknadt. Afståndet 

 mellan stödjepukterna togs till 35 cm., och försöktes att så mycket som 

 möjligt undvika kvistar. 



Af resultaten, som specificerade föreligga i tab. II, framgår, att de 

 på olika höjd tagna sektionerna med afseende på hållfasthet bilda två 

 helt skilda grupper, i det att intet enda prof frän midtsektionen i styrka 

 kunnat mäta sig ens med de svagaste brösthöjdsprofven, samt att i 



