TAXATORISKA UNDERSÖKNINGAR ÖFVER SKOGSTRÄDENS FORM. 26 I* 



saknas eller ej befinnas tillfredsställande. Såväl i de föregående u\)\^- 

 satserna som i de senast utgifna tabellerna finnas angifna medeltal för 

 barktjocklek hos tall och gran af skilda typer och brösthöjdsdimensioner. 

 Stammens längd, som räknas från stubbskäret till toppskottets 

 yttersta spets, kan visserligen okulärt bedömas, men bör, då noggrann- 

 het önskas, alltid uppmätas med hjälp af lämpligt instrument, t. ex. den 

 här nedan beskrifna s. k. CllKlSTEXS höjdmätare. 



Med en stams formklass eller formkvot förstås det tal, som upp- 

 kommer, om brösthöjdsdiametern divideras i den diameter, som ligger 

 hälften så långt frän toppen, d. v. s. midt på stamstycket ofvan bröst- 

 höjd. När klassen skall bestämmas, böra de båda diametrarna uppmä- 

 tas noggrant och ej afrundas. Formkvoten hos ett träd med diametrarna 



o, , 18,0 



18,6 och 34,2 ar sålunda — = 0,56. 



34,= 

 Hos stående träd kan den för formbestämningen nödvändiga öfre 

 diametern sällan mätas, utan måste andra, indirekta utvägar tillgripas. 

 På grund af kännedomen om de naturlagar, som bestämma trädets bygg- 

 nadssätt, kunna vi emellertid af vissa yttre omständigheter utan mätning 

 sluta oss till den stamform, trädet bör ha. För att jämvikt skall 

 råda mellan stammens styrkeförhållanden och det hufvudsakligen i kro- 

 nan verkande vindtrycket, som sträfvar att afbryta stammen, måste 

 nämligen dimensionerna stå i ett visst lagbundet förhållande till hvar- 

 andra. Sedan denna lagbundenhet i det föregående blifvit klarlagd, ha 

 vi sedermera i praktiken endast att bestämma vindtryckets centrum i 

 kronan, och kunna sedan med rätt stor bestämdhet lita på, att vissa 

 lagbundna och kända stamformer uppkomma allt eftersom tryckcentrum 

 ligger högre eller lägre från marken. Detta är sålunda endast ett slags 

 omskrifning af det gamla, kända faktum, att träd med högt ansatta kro- 

 nor ha mindre afsmalning och bättre stamform än sådana med stor- 

 kvistiga, djupt nedgående. När vi i skogsuppskattningens tjänst skola 

 begagna oss af denna vår kännedom om trädets anpassningsförmåga 

 efter yttre förhållanden, har användts namnet formpiinkt som ett uttryck- 

 för vindtryckets centrum i kronan, och bör taxator vid uppskattningen 

 dels söka bestämma denna punkts läge, dels sedermera afläsa dess höjd 

 i % af totala stamlängden. 



Denna procentafläsning af formpunkthöjden kan direkt ske med , jälp af en från han- 

 den lodrätt nedhängande, i tio lika delar indelad staf. För att slippa införa nya instrument 

 inslogs tiondelsgraderingen med fördel i vänstra kanten af den här i Sverige allmänt begag- 

 nade Christenska höjdmätaren, hvars utseende framgår af fig. 5. Om denna c:3 33 cm. 

 långa, hopfällbara mässingslinjal fattas med högra handen, som helst bör stödas mot en käpp 



