SKOGSADMINISTRATIONEN. 2 79 



Lagförslagets nuvarande I § synes ej i nödig grad tillförsäkra delägare i skiftesall- 

 männing rätt till skogsafkastning in natura. Majoriteten kan nämligen besluta om försäljning 

 af -.kogsafkastningen, äfven om någon delägare skulle vilja för husbeliof uttaga sin andel 

 däri in natura. Detta förhållande skulle kunna medföra afsevärd olägenhet för sådana del- 

 ägare, som af någon anledning, ett större byggnadsföretag i följd af brand o. s. v., icke 

 kunde uttaga sitt husbehotsvirke å hemmansskogcn, synnerligast om de tillika ej vore i till- 

 fälle att köpa nödigt virke annorledes än pä offentlig auktion från skiftesallmänningcn. 

 Fruktan för en sådan olägenhet skulle dels kimna motverka uppkomsten af skiftesallmänningar, 

 dels kunna föranleda hemmansägare, som deltaga i beslut om afsättande af visst skogsområde 

 till skiftesallmänning, att begränsa detta område till en mindre del af skogsmarken än hvad 

 som frän skogsvärdens synpunkt vore lämpligt. Det synes med afseende härpå vara önsk- 

 värdt, att en bestämmelse inrymmes i förslaget motsvarande den, som innehålles i 8 § sista 

 punkten i lag angående husbehofsskogar inom vissa områden den 5 j""' 1909: »Vill någon 

 uttaga, hvad af virket på hans andel i samfälligheten belöper, vare dock därtill berättigad. % 

 Dock torde i nu förevarande lagförslag en modifikation af bestämmelsen böra ifrågasättas, 

 innefattande rätt för delägare i skiftesallmänning att för husbehof till gängse pris lösa den 

 på hans andel i samfälligheten belöpande virkesafkastningen eller viss del däraf. Genom 

 en sådan bestämmelse kunde en delägare få äfven ett mindre virkesbehof tillgodosedt utan 

 att detta störande inverkade pä öfriga delägares rätt. Vidare får Styrelsen erinra därom 

 att det i mänga fall är lämpligare att afyttra skogsalster genom infordrande af skriftliga an- 

 bud än att verkställa försäljn ngen ä auktion. I senare fallet måste nämligen spekulant 

 själf eller genom ombud inställa sig ä auktionsplatsen, hvilket kan medföra afsevärda kost- 

 nader. Domänstyrelsen får fördenskull hemställa, att ifrågavarande paragraf må erhålla föl- 

 jande lydelse : 



•» Skiflesallmänning skall nf delägarna värdas och förvaltas enligt hushållmngsplan 

 och särskildt reglemente, I frågor rörande skiftesallmänning hafva delägarna rösträtt 

 efter sin andel i skogen. Vid beslut gälle deras mening, som sammanlngdt hafva största 

 andel i skogen ; dock ?nå delägare ej förvägras att för hiishehof till gängse pris lösa den 

 pä hans andel i samfälligheten belöpande virkesafkastningen eller viss del däraf men 

 försäljning af skogsalster i öfrigt ej ske annorledes än genom infordrande af skriftliga 

 anliiid eller å ofetitlig auktion och till den högstbjudande, där ej alla delägarna äro ense 

 om annat försäljningssätt. > 



Därest hvad Styrelsen hemställt om rätt till inlösen af husbehofsvirke skulle finnas 

 icke lämpligen böra i lagen intagas, vill Styrelsen likväl uttala den förhoppning att dylik 

 inlösningsrätt måtte förklaras såsom ett ämne, därom alltid skall i reglementet innehållas 

 bestämmelse. 



Mot lagförslagets 2 § har Domänstyrelsen ej funnit anledning framställa anmärkning. 



Den i 3 § andra stycke ifrågasatta bestämmelsen, alt Eders Kungl. Maj:ts befallnings- 

 hafvande skall föranstalta om att hushällningsplan för skiftesallmänning u])prättas samt att 

 sådan plan skall granskas och fastställas af Domänstyrelsen, torde lämpligen kunna ändras 

 på sådant sätt, att allmänningsstyrelsen ålägges föranstalta om upprättande af skogshushåll- 

 ningsplan, hvilken granskas och fastställes af öfverjägmästare. Härigenom komme Eders 

 Kungl. Maj:ts befallningshafvande att endast i sådana undantagsfall behöfva ingripa för hus- 

 hällningsplaners upprättande, dä allmänningsstyrelsen ej i detta afseende fullgjorde sin skyl- 

 dighet; och Domänstyrelsens ämbetsätgärd kunde med afseende pä hushällningsplanerna 

 begränsas till att pröfva besvär, som anfördes öfver öfverjägmästarens beslut. En sådan 

 förenkling skulle icke minska hushållningsplanernas värde, men befria Eders Kungl. Maj:ts 

 befallningshafvande och Domänstyrelsen frän göromål, som kunde blifva ganska betungande. 

 Intill dess hushällningsplan blifvit fastställd, torde afverkning för annat än husbehof få äga 

 rum endast efter utsyning af vederbörande jägmästare. Styrelsen får sålunda hemställa att 

 3 § andra stycket må erhålla följande lydelse: 



Det åligger delägarna eller allminningsstyrelse, där sodan finnes, att föranstalta där- 

 0V2, att förslag till skogshushållningsplan varder för skiftesal Imätining upprättadt af där- 

 till kompetent person samt att, sedan delägarnas yttrande öfver förslaget inhämtats, öfver- 

 lämna detta till öfverj'ägmäs tåren, som det tillkommer att ef ter jägmästarens hörande granska 

 och fastställa skogshushållningsplanen. Intill dess sådan hushållningsplan blifvit fastställd, 

 får afverkning ske allenast efter tillstånd af Konungens befallningshafvande och utsyning 

 af vederbörande jägmästare. 



I öfrigt far styrelsen erinra att skyldigheten att följa fastställd hushållningsplan icke 

 bör medföra befrielse frän skogsafkastningens utsyning i de fall, då detta enligt gällande 

 bestämmelser skall äga rum. Styrelsen får fördenskull föreslå följande tillägg till denna 

 paragraf: 



