STUDIER ÖFVKR DEN NORRLÄNDSKA TALLENS SJUKDOMAR. 293* 



plantor, som jag direkt granskat, ha alla samt och synnerligen varit an- 

 gripna af svampar eller ock skadade af insekter pä ett sådant sätt, att 

 jag utan tvekan måste beteckna dessa angrepp som den primära orsa- 

 ken till plantornas död. Detta bekräftar sålunda äfven indirekt det re- 

 sultat, som framgått af Hesselmans (I, sid. 64) redan utförda undersök- 

 ningar öfver vattentillgången i hedmarken. Dessa ha som bekant gifvit 

 vid handen, att de små, på kalfälten växande tallplantorna, hvilkas död 

 man velat anse vara en följd af uttorkning, i fråga om vattentillgång 

 äro de i själfva verket gynnsammast situerade af alla. 



Jag öfvergår härmed till den speciella framställningen af sjukdoms- 

 orsakerna. Bland svamparna är det hufvudsakligen några discomycet- 

 former, som uppträda såsom allvarliga fiender till återväxten, nämligen 

 Dasyscyplia fuscosanguinea Rehm, Cnimenula pinicola (Rebent.) Karst. 

 och Pliacidium infestans Karst. Utom dessa svampar har jag i det 

 följande äfven behandlat några andra, som äro vanliga på tallhedarna, 

 nämligen LacJinellula clirysophtlialnia (Pers.) Karst., Ccnangium abietis 

 (Pek.S.) Dubv samt Pcridcrmium pini (WiLl.D.) Kleb. 



Dasyscypha fuscosanguinea Rehm. 



D. fuscosanguinea har, så vidt jag kunnat finna, ännu icke varit 

 föremål för omnämnande i svensk mykologisk litteratur; den har dock 

 sedan åtskilliga år observerats af skogsförsöksanstalten. Den förekom- 

 mer sä allmänt på det norra Sveriges tallhedsområden, att den måste an- 

 ses som ett karaktäristiskt element inom denna vegetationstyp. (I enstaka 

 fall anträffas den äfven på små, förkrympta tallar på mossar.) Svampen 

 beskrefs för första gången af Rehm (I, sid. 30) och utdelades sam- 

 tidigt i hans berömda ascomycetexsiccat. Den hade anträffats på torra 

 grenar af såväl Pinus puuiilio som P. cembra i de tyrolska högalperna. 

 Arten är äfven iakttagen i Finland, därifrån den beskrefs af Karsten 

 under namn af Laclinella conftcsa (jfr. Rehm, II, sid. 84g) samt i Norge, 

 hvarest den genom Brunchorsts (II, sid. 8) undersökningar blef be- 

 kant som Laclinella pini n. sp. Man har nämligen funnit, att båda dessa 

 sistnämnda som arter ansedda former äro identiska med den ursprung- 

 ligen af Rehm beskrifna D. fuscosanguinea. Enligt samma författare 

 (II, sid. 849) torde hit äfven böra hänföras den af Lambottk från Ar- 

 dennerna beskrifna Tvichopeziza fuscosanguinea. Svampen är i alla hän- 

 delser att anse som en äkta höglandsform, och ur denna synpunkt kan 

 det ju vara af intresse att erinra om att den i Norge anträffats i så 

 nordliga breddgrader som Finmarken (Karasjok i Alten, Mo i Rånen 



