294' 



TORSTEN LAGERBERG. 



Ur Statens Skogsförsöksanstalts saml. Förf. foto. 



Fig. I. Tallplanta angripen af Dasyscyphn 

 fuscosanguinea. Omedelbart nedom a en sam- 

 ling utslagna apothecier, ofvanför denna punkt 



är plantan torkad, x 4. 



]un%i,\on Dasyscypha /uscosa?igitinea befallene Kiefer. 



fnterhalb a eine Sammlung entfalteter Apothecien. die 



Partie oberhalb diesesPunktes ist vertrocknet. x i. 



samt i Maalselvdalen), och att 

 den i Sverige, som redan nämnts, 

 synes vara begränsad till den 

 norra delen med dess strängare 

 klimatiska förhållanden; den syd- 

 ligast belägna lokal, där jag an- 

 träffat denna art, ligger i Särna 

 i Dalarna. 



Släktet Dasyscypha räknar 

 talrika arter, af hvilka tvenne 

 redan sedan gammalt äro väl 

 kända såsom farliga fiender till 

 skogen. D. Willkommii, upphof- 

 vet till den s. k. lärkkräftan, för- 

 orsakar årligen stora skador i 

 våra lärkkulturer, och D. calycina 

 angriper allmänt granstammar, 

 på hvilka den understundom 

 åstadkommer väldiga svulster, 

 samt uppträder äfven på tallen 

 — särskildt på yngre träd af 

 oväxtlig typ (i södra Sverige 

 allmänt på s. k. tysk tall) — som 

 en ganska farlig parasit. Sjuk- 

 domsbilden, som dessa båda 

 arter framkalla, är i sin mest ut- 

 präglade form densamma: ge- 

 nom ett vanligen ensidigt dö- 

 dande af kambiet blir stammens 

 tjocklekstillväxt på själfva an- 

 greppsstället olikformig, och det 

 uppstår därför på detta ställe 

 med tiden en ansvällning, som 

 till större eller mindre del plägar 

 vara öfvergjuten af ett starkt 

 kådflöde. Äfven D. fitscosan- 

 gtiinea uppträder på liknande 

 sätt. BrunchorsT, hvilken torde 

 vara den förste, som framhållit 

 denna svamps parasitiska natur 

 (II, sid. 9), har funnit den på 



