296" 



TORSTEN LAGERHERG. 



Sättet för mycelets tillväxt och utbredning inom värdväxten är i 

 många hänseenden mycket intressant, och D. fuscosanguinea erbjuder 

 härutinnan en påtaglig öfverensstämmelse med den af Hartig (I, sid. 75, 

 tafl. IV, fig. 10, II och 14) närmare studerade D. Willkommii. Såsom 

 en egendomlighet hos denna svamp framhåller Hartig de periodiskt 

 återkommande afbrotten i mycelets tillväxt och den därmed förbundna 



utvecklingen af särskilda kork- 

 skikt i barken på gränsen mellan 

 de af svampen angripna och de 

 af densamma ännu orörda väf- 

 naderna. Mycelet växer här en- 

 dast under höst och vår; då barren 

 under våren börja utväxa och 

 kambiet återtager sin verksamhet, 

 upphör mycelet så småningom 

 med sitt framträngande, och det 

 uppstår ett tjockt korkskikt, som 

 utgår från gränsen mellan kam- 

 biets dödade och ännu lefvande 

 delar, och som därefter i sned 

 riktning utbreder sig mot barkens 

 yta. Då svampen på hösten äter 

 börjar växa, genombrytes kork- 

 skiktet; samma utveckling upp- 

 repas därefter under kommande 

 vegetationsperiod. Den hastighet, 

 med hvilken mycelet framtränger, 

 är mycket olika, som regel gäller 

 dock, att svampen växer betyd- 

 ligt fortare i stammens längdrikt- 

 ning, än då den från en punkt 



Fig. 2. Dasyscypha fuscosanguinea. 

 Tvärsnitt af själfva infektionsområdet. Det uniler 

 hösten igio och våren igii angripna partiet af 

 barken har hoptryckta hartsgångar och afgränsas 

 ät båda sidor af ett korkskikt (a). Den åter- 

 stående delen af barken är äfven genomväfd 

 af mycel, ehuru cellerna ännu icke hunnit de- 

 formeras. X 15. 



Querschnitt durch das Infektionsgebiet. Die im Herbste 

 1910 und im Friihjahr 1911 befallene Rindenpartie hat 

 zusammengedruckte Harzkanäle und ist jederseits durch 

 eine Korkschicht («) abgegrepzl. Der ubrige Rinden- 

 teil ist auch von Myzel durchzogen, die Gewebe sind 

 aber noch nicht deformiert. X 15. 



utbreder sig åt sidorna. Hartig 

 uppger nämligen (I, sid. 78), att mycelet årHgen i genomsnitt växer 

 2 — 3 cm. i stammens längdriktning, under det att det åt sidorna endast 

 utbreder sig omkring 2,75 mm. 



För att erfara förloppet \id infektionen af D. fuscosanguinea under- 

 sökte jag sådana tallplantor, hvilkas stamspetsar genom sina i gulgrönt 

 skiftande barr tydde på svampens närvaro; toppen på dessa plantor var 

 sålunda ännu icke fullständigt dödad. Ett tvärsnitt af stammen på det 

 kriti.ska området (fig. 2) visade, att barken här var ensidigt dödad, och 

 att hela det af hyfer genomväfda partiet hade afgränsats genom ett 



I 



