29Ö* TORSTEN LAGERBERG. 



precision utbildade korkskikt. På stammar, i hvilka svampen växer i 

 längdriktningen, framträder korkskiktets läge mycket tydligt äfven ut- 

 vändigt. Dess plats markeras ytterligare därigenom, att den lefvande 

 barken omedelbart inunder förtjockas. Ett sådant fall finnes afbildadt 

 i fig. 3. Infektionen har här försiggått genom en afbruten gren någon 

 gång under år igo8. Genom denna gren har mycelet sedan inträngt i 

 stammen och så godt som fullständigt omslutit denna; det under våren 



1909 utbildade korkskiktet (a) har med tiden spruckit sönder. Våren 



1 9 10 har svampen stannat sin utveckling vid b, där ett nytt korkskikt 

 finnes, och år 191 1 har den ryckt fram ända till c. där det senast an- 

 lagda korkskiktet har sin plats. Efter allt att döma sker för hvarje 

 gång mycelets hufvudsakliga tillväxt under eftersommaren och hösten, 

 påföljande vår torde det nämligen icke hinna långt, innan ett korkskikt 

 bildas och sätter en — låt vara — tillfällig gräns för svampens vidare 

 utbredning. I det nu skildrade fallet har mycelet årligen utbredt sig 

 genom ett omkring 2 cm. långt stamstycke, och det är klart, att plan- 

 tan med en sådan växtkraft hos svampen snart måste duka under. 



Korkskiktens bildningshistoria är ganska intressant. Icke blott den 

 primära barkens celler utan äfven samtliga element i den sekundära bar- 

 ken — både silrör, silrörsparenkym och märgstrålar — deltaga i bildan- 

 det af ett korkkambium (fig. 4, b), hvilket utgående från veden träder i 

 direkt förbindelse med det korkkambium, som utvecklats under stam- 

 mens ursprungliga epidermisväfnad. Från det nybildade kambiet afskiljas 

 sedermera celler såväl mot den ännu lefvande som mot den dödade 

 barkväfnaden. I de tjockväggiga silrören sker celldelningen rätt oregel- 

 bundet, de ansvälla därigenom starkt och tvingas af utrymmesskäl att 

 böja sig. Då kork.skiktet till slut är färdigt, impregneras det af en brun, 

 homogen substans. 



Det i fig. 3 afbildade fallet är äfven ur en annan synpunkt af in- 

 tresse, då man af detsamma kan sluta till hur länge det dröjer, innan 

 svampen når fertilt stadium. Det 1910 — 191 1 infekterade stampartiet 

 saknar som synes apothecier helt och hållet, på den 1909 — 1910 dödade 

 delen finnas endast tre dylika, men på det ursprungliga infektionsomrä- 

 det talrika i olika utvecklingsstadier. På ett angripet stamstycke kan 

 mycelet sålunda blifva fertilt först under tillväxtperioden näst efter den, 

 då det ifrågavarande stamstycket dödades. Sedan svampen väl en gång 

 dödat en del af stammen, lefver den länge kvar, och nya apothecier 

 anläggas därefter under en följd af år från samma plats. 



Då mycelet utbreder sig åt sidorna, och då sålunda betingelser för 

 uppkomsten af svulster föreligga, växer det mycket långsamt. Plantan 

 kan också vid ett sådant sjukdomsförlopp hålla sig lefvande ganska 



