304' 



rORSTEN LAGERBERG. 



>, \ 



Fig. II. Criimenula 

 pinicola. 

 a, h och c markera 

 mycelets olika tillväxt- 

 zoner och korkskik- 

 tens plats, I — IV an- 

 gifva läget för de i fig. 

 12 med samma num- 

 mer betecknade tvär- 

 snitten. X |. 

 a, b und c gebendieVer- 

 breitungszonen des Myzels 

 sowie auch die Lage der 

 Korkschichten an, I — IV 

 markieren die Stellen fiir 

 die in Fig. 12 mit densel- 

 ben ZifFern bezeichneten 

 Querschnitte. x \. 



ellipsoidiska, ofärgade och encelliga sporer af o, 014 — 

 0,020 mm:s längd och 0,004 — 0,005 mm:s bredd. Para- 

 fyserna, som understundom äro något längre än spor- 

 säckarna, äro omkring 0,002 mm. breda — mot spet- 

 sen omärkligt bredare — samt tvärsepterade, och deras 

 celler innehålla talrika gulfärgade oljedroppar, hvilka 

 gifva hymeniet dess färg. Under hymeniet följer ett 

 tunt skikt af glest och nätlikt förlöpande hyfer, skif- 

 vans undre (yttre) vägg bildas af en tät, mot ytan 

 brunfärgad parenkymatös väfnad. 



Huruvida D. fuscosanguinea i likhet med andra 

 arter af detta släkte äger något konidiestadium, kan 

 jag för tillfället icke med bestämdhet uppgifva. 



Crumenula pinicola (Rebent.) Karst. 



Cr. pinicola är en liten oansenlig discomycet, till- 

 hörande familjen Cenangiaceje. Den är en sedan gam- 

 malt känd medborgare i vår flora: Elias Fries anför 

 den såväl i »Systema mycologicum» (sid. 113) som i 

 »Summa vegetabilium Scandinaviae» (sid. 365). Af 

 pä detta senare ställe lämnade uppgifter framgår att 

 den var iakttagen i Sveriges södra provinser. För 

 öfrigt har arten en vidsträckt utbredning och förekom- 

 mer såväl i Finland, Danmark som Tyskland. 



Några bestämda uppgifter om att Cr, pinicola 

 skulle vara af parasitisk natur torde hittills icke före- 

 ligga. Det enda uttalande i den riktningen, som jag 

 kunnat finna, härstammar från ROSTRUP (I, sid. 558), 

 som säger, att han flera gånger funnit denna svamp 

 på stammar och grenar af bergtall och österrikisk tall 

 i Danmarks klittplanteringar under omständigheter, som 

 tydde på att den var parasitisk. Mina undersökningar 

 bekräfta till fullo denna förmodan. Jag har visserligen 

 icke kunnat undersöka ännu lefvande material, utan 

 har dragit mina slutsatser af sjukdomsbildens utseende 

 på redan dödade stammar. En sådan stam afbildas 

 i fig. II. Att svampen ursprungligen i detta fall upp- 

 trädt som parasit framgår omedelbart af de sista ved- 

 ringarnas utbildning. Angreppet är ur denna synpunkt 

 fullständigt likartadt med det, som redan förut beskrif- 

 vits för D . fuscosanguinea (jfr. fig. 3, 5 och 6). Äfven 



