SKOGSUNDERVISNINGSFRÄGAN. 335* 



ämbetsverk och institutioner hörts, såsom domänstyrelsen, löneregleringskommittén, skogs- 

 institutets lärarkollegium, forstmästarförbundet, trävaruexportföreningen, kfonojägarförbundet, 

 föreståndarna för statens skogsskolor, öfverjägmästarna och åtskilliga andra personer. Man 

 kan dä tänka sig, att det varit ett brokigt material, som Kungl. Maj:t haft att taga hand 

 om för att skrifva sin 230 sidor dryga proposition, ocli vid försöket att tillfredsställa alla, 

 har följden blifvit den vanliga, att ingen blifvit tillfredsställd. 



Kungl. Maj;t börjar sin proposition med den förklaringen, att orsaken till den högre 

 skogsundervisningens bristfällighet i värt land är att söka däri, att de lokaler, öfver hvilka 

 man förfogar, äro oändamälsenliga och lärarnas ställning osäker. För att råda bot för 

 dessa olägenheter föreslår Kungl. Maj:t Riksdagen att upplåta ett område af icke mindre 

 än 1 1 tunnland vid Frescati på Djurgården och att anslå omkring 700,000 kronor för att 

 där uppföra läroverkshus. Äfven föreslås, att af de ordinarie lärarna fyra skulle erhålla 

 namn, heder och värdighet af professorer, och att aflöningen till dem skulle utgå med 

 samma belopp som vid universiteten eller med 7,500 kronor samt älderstillägg å 600 kro- 

 nor. Hela staten för läroverket beräknas till 113,000 kronor. Med en sä fin organisation 

 i afseende ä lokaler och lärareaflöning kan naturligtvis läroverket icke som fordom be- 

 nämn.as institut, utan upphöjes till rang och värdighet af högskola. 



livad sedan själfva organisationen af denna högskola beträffar får jag bekänna, att 

 den kommitté, som tillsattes, har verkligen försökt att fä den till en högskola. Den har 

 satt inträdesfordringarna till och med högre än studentexamen och äfven föreslagit, att den 

 sä kallade lägre kursen skulle frän läroverket aflägsnas. Men Kungl. Maj:t har återgått 

 till den nuvarande organisationen och icke gjort annan ändring än en inskränkning i ut- 

 bildningstiden för den högre kursen med 6 månader. Den lägre kursen skulle fortfarande 

 vara kvar, sådan den är, alldeles oberoende af den högre kursen. För inträde i den for- 

 dras att hafva aflagt realskoleexamen och, märken väl, att hafva minst tvä års praktik. 

 Denna afdelning är afsedd för utbildning af jägmästare, lämpliga att anställas i enskilda 

 personers tjänst. Så kommer den högre afdelningen för utbildning af jägmästare för sta- 

 tens räkning. För inträde i denna kurs har hittills fordrats att hafva aflagt studentexamen 

 och att hafva genomgått Klotens eller Ombergs skogsskolor, där kursen är ettårig, hufvud- 

 sakligen praktisk. Herr statsrådet föreslär nu att den ettåriga praktiska kursen skall er- 

 sättas med en 5 '/„ månaders, ledd af högskolans lärare. Hvad blir följden af en sådan 

 anordning? Då den praktiska kursen skall fortgå frän den 15 juli till årets slut, sakna 

 eleverna vid inträde i högskolan kännedom och färdighet i de viktiga arbeten, som under 

 vinter och vår förrättas i skogen, såsom exempelvis sådd och plantering. För den skull 

 har man varit nödsakad att i högskolekursen inrymma ett alltför stort antal timmar till 

 praktiskt arbete i skog och mark, nämligen 2,130 timmar under det att till föreläsningar 

 och öfningar anslagits respektive 956 och 225 timmar. Kan man kalla ett läroverk med 

 en sådan organisation för en högskola? 



Herr statsrådet sade, att våra pedagoger äro af den åsikt att praktik och teori böra 

 gå hand i hand. Det är sant, men det beror på hvad det är för praktik. Praktiken skall 

 bestå i demonstrationer, men icke i grofarbete. Vi ha sedan flera år tillbaka tagit bort 

 praktiken frän landtbruksinstituten, och de äro organiserade mera i högskoleform, än denna 

 skola skulle blifva. Och jag hoppas, att herr statsrådet icke låter intala sig af några peda- 

 goger att vid instituten äter införa, att eleverna skickas ut att dika, plöja, rykta hästar 

 och mjölka kor. Färdighet i sådana arbeten bör vara undangjord, innan de komma in vid 

 instituten, liksom jag äfven anser, att innan eleverna komma in till skogshögskolan böra 

 de minst ett år hafva allvarligt deltagit uti allehanda skogsarbeten, så att dylika arbeten 

 ej behöfde öfv.^is vid skolan. 



Herr statsrådet sade. att det var obetydliga saker, som utskottet har varit oense om, 

 och anmärkte, att jag för mitt uppskofsyrkande icke anfört andra skäl, än att man icke 

 hunnit bilda sig något omdöme om den kungl. propositionen. Nej, herr statsråd, här fin- 

 nas många anmärkningar. Utom anmärkningen mot den förberedande praktiska kursen, 

 såsom varande alltför kort, kan man ifrågasätta, om det skall vara nödvändigt att vid 

 högskolan meddela olika utbildning, beroende på om den utexaminerade eleven skall taga 

 anställning i statens eller i enskilda personers tjänst. Jag föreställer mig att skogarna, 

 oberoende utaf hvilka som äga dessa, behöfva samma rationella skötsel. Jag anser vidare 

 att det ej är lämpligt att lösa högskolefrågan särskildt, utan att detta bör ske i samband 

 med ordnandet af hela skogsundervisningsfårgan, således äfven den lägre. Ty herr stats- 

 rådet har sig nog bekant, att de lägre skogsskolorna nog äfven behöfva omorganiseras och 

 att fråga äfven varit å bane att skapa ytterligare en skolform för den lägre undervisnin- 

 gen. Skulle sä befinnas vara af l)ehofvet påkalladt, kan det inträffa, om den nu före 



