344* SKOGSUNDERVISNINGSKRÄGAN. 



sagt, vidhålla, att en förändring bör ske, och denna förändring kan ej ske i hast, utan den 

 måste öfvervägas och leda till ändringar i undervisningsplanen, åtminstone i vissa delar af 

 densamma. Och vid sådant förhållande är det för mig omöjligt att kunna biträda Kungl. 

 Maj:ts förslag. Jag skulle då yrka bifall till min reservation, men jag står ensam om den, 

 och det är ej sannolikt, att jag kan få majoritet för densamma. Och när jag öfvervägt 

 detta, har jag trott mig handla rättast genom att ansluta mig till herr Odelbergs reserva- 

 tion, hvilken lämnar frågan öppen till förnyadt öfvervägande och återkommande ett annat 

 år i mera acceptabelt skick. Detta är skälet, hvarför jag nu ansluter mig till herr Odel- 

 bergs reservation, till hvilken jag alltså anhåller att fä yrka bifall. 



Herr Tamvi: Jag tror, mina herrar, att den tidpunkten nu är kommen, att det kan 

 vara skäl konstatera, att allt hvad som kan från ena eller andra sidan sägas i denna sak 

 har nog nu blifvit sagdt, och att säga det med andra ord tjänar säkerligen ingenting till. 

 Jag skulle därför kunna inskränka mig till att i allt liufvudsakligt instämma med herr 

 Barthelson och hoppas, att kammaren skall anse lika som jag, att det väl vore skäl alt 

 lyssna till den i denna fråga ende verkligen sakkunnige inom det utskott, som haft frågan 

 till behandling. Men det finnes väl ändå skäl att peka pä vissa grundlinjer, som varit för 

 mig och jag tror äfven böra vara i denna fråga de ledande. De iiro endast tre. 



Den första är, att man måste ställa höga fordringar pä undervisningen och detta icke 

 allenast i kvalitativt utan, om jag får använda det uttrycket här, också i kvantitativt af- 

 seende, och därför har jag trott att det varit rikligt af utskottet att icke så helt undan- 

 skjuta tanken på att ägna mera uppmärksamhet åt det väl i ovanligt hög grad grundläg- 

 gande ämnet nationalekonomi. Utskottet har icke velat sä göra. Jag har också tänkt att 

 det skulle vara skäl att något på framtiden stiilla tanken om en något utvecklad förbe- 

 redande kurs eller att åtminstone i detta afseende gå lika långt, som herr Daniel Persson 

 föreslagit. Utskottet har icke velat så göra. 



Den andra grundlinjen, som sammanhänger med den första, är att man måste för att 

 få en kvalitativt fullmålig undervisning tillgodosedd tillse, att skälig ersättning beredes de 

 lärare som skola meddela densamma, ty hvad är det som begäres af dessa lärare? Ja, i 

 det afseendet tror jag att herr Fahlén citerat något ofullständigt, då han endast uppehöll 

 sig vid hvad han ansåg vara det som af Kungl. Maj; t uppsatts som kompetensvillkor. Om 

 han vändt bladet och läst sid. 153 i propositionen, hade han funnit att Kungl. Maj;t där 

 uppställer samma kvalifikationer som de sakkunniga i det fallet önska. Där säges: 



»De kompetensvillkor, som i stadgeförslagets § 35 finnas formulerade, torde ock vara 

 af den beskaffenheten, att de utesluta mindre kvalificerade sökande, och ehuru på grund 

 af ämnenas säregna beskaffenhet disputationsprof ej kan fordras till mer än professuren i 

 skogsbotanik, synes det dock, som om fordringarna på utbildning äfven för de öfriga kunna 

 jämnställas med de vid universiteten gällande. > 



Där är ju tämligen tydligt utsagdt, att konipetensfordringarna böra ställas synnerli- 

 gen höga. 



Men det är en annan sak, som under debatten icke blifvit i sammanhang med lärar- 

 nas kompetensfordringar berörd, och det är det för alla välbekanta förhållandet att i när- 

 varande stund existerar vid denna undervisning knapp.ist en enda användbar svensk läro- 

 bok. Dock är ju alldeles gifvet att för stt kunna organisera undervisningen rätt för fram- 

 tiden är det första man kan begära, att de lärare, som tänka ägna sig åt detta, gå i för- 

 fattning om att utgifva läroböcker, och i det afseendet lär väl ingen bestrida att därtill 

 fi>rdras särskild kompetens och jämväl att lönevillkoren sättas så höga, att den, som tänker 

 ägna sig åt detta kall, också får tid att förbereda sig till detsamma genom att författa och 

 uigifva erforderliga läroböcker. 



Den tredje grundlinjen, på hvilken jag sätter det allra största värdet, är nödvändig- 

 heten af ett organiskt samband emellan skogsutbildningens olika grenar. Utskottet har ej 

 heller velat häråt ägna den uppmärksamhet, som saken kraft. Statsrådet har dock i pro- 

 positionen ä sid. 121 eller 122 däråt gifvit ett klart uttryck, och jag tror att det varit 

 nyttigt om äfven utskottet kraftigt understrukit önskvärdheten af att 1904 års skogsreform 

 här genomföres, genom att tillse, att hvarje dugande ung man skall kunna trappsteg efter 

 trappsteg arbeta sig upp till delta yrkes högsta topp. 



Dessa hafva varit mina önskningar, men man får ju för själfva sakens skull lämna 

 dem, och herr Barthelson har i det hänseendet gifvit mig ett godt e.xempel. I'å grund 

 häraf och dä jag tror, att herr Daniel Perssons reservation, hvilken i det närmaste ansluter 

 sig till Kungl. Maj:ts förslag men dock lämnar Kungl. Maj:t möjlighet att, om så skulle 

 befinnas lämpligt, något utvidga den mycket omstridda förberedande kursen, innefattar den 

 efter mitt förmenande bästa lösningen af frågan, skall jag, med uppgifvande af mina egna 



