SKOUSUNIiERVliNINCSKKAGAN. 345* 



iinskniiigar i detta afseeiide och under förhoppning att hvad som uli min och öfriga reser- 

 vationer l<an vara godt en gång kommer att upptagas i denna undervisningsplan, och att 

 hvad som för densamma efter vunnen erfarenliet visat sig mindre tillfredsställande därifrån 

 utrangeras, inskränka mig till att yrka bifall till herr Daniel Perssons reservation. 



Grefve Wachtnifister, Axel : Då ännu ingen yrkat bifall till utskottets hemställan 

 skall jag be alt få säga ett par ord. 



När man ser utskottsbetänkandet med alla de många reservationerna, får man det in- 

 trycket, att någon vidare enighet just icke varit rådande inom utskottet. Det hela före- 

 faller som ett i sjönöd stadt fartyg, hvars 16 man starka besättning gifvit sig i väg i stäl- 

 let för att söka föra fartyget i hamn. jag tror dock att fartyget kan vara ganska använd- 

 bart. Utskottets förslag är ju i det närmaste det samma som Kungl. Majrts, med undan- 

 tag af att utskottet föreslagit ett uppskof med anläggande af namnet skogshögskola samt 

 att utskottet vidare föreslår bibehållande af det nu rådande systemet eller någonting lik- 

 nande, en omkring ettårig förberedande skogsskola, i stället för den af Kungl. Maj:t före- 

 slagna 5 Y„ månaders förberedande kurs. 



Hvad dä först beträffar namnfrågan tror jag, att inom utskottet oppositionen mot 

 namnet skogshögskola kommit till en liten smula som en gärd af höflighet åt landtmanna- 

 intresset samt för att om möjligt lugna den misstämning inom landtmannakretsar, som 

 skulle kunna uppstå, därest skogsintresset före landtmannaintresset skulle nå den af båda 

 parterna så synnerligen eftersträfvade högskolebildningen. Men namnfrågan är ju tills 

 vidare af mycket underordnad betydelse, hufvudsaken för ögonblicket är väl att för den 

 högre skogsundervisningen erhålla tillräckliga byggnader och så högt kvalificerade lärar- 

 krafter, att alla förutsättningar för att en verklig skogshögskola skall kunna utveckla sig 

 förefinnas. Dessutom ligger väl i namnet skogsinstitut icke något som helst hinder i vägen 

 för högskolebildningen, därpå har namnet Karolinska institutet gifvit ett lysande bevis. 



Af större betydelse än namnfrågan är den förändring, som utskottet föreslagit med 

 afseende å den förl^eredande utbildningen, dä utskottet föreslagit bibehållande af det nu- 

 varande systemet eller någonting ditåt i stället för Kungl. Maj;ts 5 '/■> månaders kurs. Den 

 af Kungl. Maj:t föreslagna 5 '/., månaders forcerade kursen, äfven om den utsträckes nägot 

 i enlighet med herr Daniel Perssons m. fl. reservation, kan omöjligen åstadkomma den 

 mera mognade, grundliga, praktiska förberedande utbildning, som skulle kunna vinnas, 

 därest eleverna under ett helt års tid finge närvara vid och äfven lägga hand vid alla <ie 

 åtgöranden, som en rationell skogsvård vid hvarje års tidpunkt kräfver. Vi måste betänka, 

 alt en hel del af dessa elever kanske hela sitt lif varit sladspojkar, och de behöfva mer 

 än väl under ett sammanhängande år lefva omgifna af skog och praktisk skogsvärd. Dess- 

 utom förefaller det onekligen ojämnt deladt, att för inträde vid den lägre kursen fordras 

 två års väl vitsordad skogsmannaverksamhet och för inträde i den högre kursen endast 

 dessa 5 'A månaders förberedande kurs. Herr statsrådet och chefen för jordbruksdep.arte- 

 mentet har framhållit, att denna korta förberedande kurs skulle vara sä synnerligen lämp- 

 lig för att under densamma göra urval af elever till skogshögskolan. Ja, den fördelen 

 skulle ju vinnas, ifall enligt de sakkunnigas förslag alla skulle få tillträde till denna för- 

 lieredande kurs, men enligt Kungl. Maj;ts förslag skulle endast 40 få ant.agas, och dä måste 

 ju ändå pappersmeriter anlitas. 



En kardinalpunkt i det kungl. förslaget och äfven i utskottets förslag är ju lärarnas 

 likställighet med universitetsprofessorer och därmed följande högre löneförmåner. Jag har 

 svårt att förstå det starka motstånd, som rest sig häremot. Det har visat sig, att, om 

 staten icke vill betala för att få de bästa krafterna, dessa gå i den enskilda företagsam- 

 hetens tjänst. Dä är det väl statens både rättighet och skyldighet att söka bevaka sina 

 intressen, när det gäller att utbilda en kår, som skall omhänderhafva så oerhördt stora 

 värden som kronans skogsdomäner, och en kår, hvars större eller mindre skicklighet, hvars 

 bättre eller sämre utbildning kan medföra en sä ofantligt stor skillnad i vinst- och för- 

 Instniöjligheter för kronan. 



Jag ber, herr talman, att tills vidare få yrka bifall till utskottels förslag. 



Herr Holnujuist: Jag skall försöka att icke upprepa hvad föregående talare hafva 

 yttr.at bättre, än jag kan göra det. Skulle jag i något afseende icke kunna hälla detta 

 löfte, ber jag om tillgift. 



Del yttrades af en föregående talare, att det betänkande, som här föreligger på kam- 

 marens bord, skulle vara ett söndertrasadt betänkande. Ja, i viss mån kan jag hålla med 

 honom därom; men del kan väl icke vara annat än utskottets fel. Dä jag nu kommer 

 fill den andra anmärkning, som samme talare framförde, eller att det icke vore i fråga 

 om i/e/a/Jfriin, betänkandet vore söndertrasadt, ber jag att fa säga, att jag i det fallet har 



