3 54* SKOGSUNDERVISNINGSFRAGAN. 



liga för skogsmaiinayrket; men om vi säga, att vi därvidlag taga bort 5 af 3Ci så att vi 

 ha 25 kvar, anser jag, att gallringen är alldeles tillräckligt stark. Det är detta, som gjort. 

 att vi i vår reservation satt up]) siffran ett 30-tal. 



Något i reservationen, som jag skulle vilja understryka och som äfven är uttaladt af 

 de sakkunniga i deras utredning rörande skogsundervisningen, är, att det borde tagas mera 

 hänsyn till undervisning i nationalekonomi, än hvad den kungl. propositionen förutsätter. 

 Jag vill nämligen understryka, mina herrar, att något som vi i de praktiska yrkena för- 

 summat alldeles för mycket är just ämnet nationalekonomi, som är, kunna vi säga, nästan 

 ett okändt begrepp i våra läroanstalter. Detta har gjort, att skogsmannen och jordbrukaren 

 så sällan finna hvarandra; den ena går sin väg, den andra sin. De tro sig hafva skilda 

 intressen, då i stället deras intressen på det allra intimaste sammanfalla. Därför anser jag, 

 att nationalekonomien bör läggas som en grund under undervisningen i skogshushållning 

 likaväl som under landtbruksundervisningen. Då stå vi pä samma grund, och om vi gå 

 skilda vägar, skola vi ändock på den gemensamma grunden finna hvarandra. Det är detta 

 jag velat stryka under i min reservation. 



Med dessa ändringar skulle jag kunna helt och fullt ansluta mig till utskottets utlå- 

 tande. Det är icke några grundväsentliga skillnader mellan min ståndpunkt och utskottets 

 ståndpunkt, det är endast några understrykningar af vissa saker, som jag icke ansett mig 

 böra underlåta att göra. 



Om vi sedan gä till skillnaden mellan Kungl. Maj:ts förslag och utskottets förslag, 

 så är den sådan, att jag rent af skulle vilja beteckna det som ett mycket förhastadt steg, 

 om kammaren ginge den väg, Kungl. Maj:t föreslagit. Jag vet väl, att detta mitt yttrande 

 kommer att framkalla kraftig opposition från dem, som förfäkta Kungl. Maj:ts ståndpunkt 

 här, men det kan icke hjälpas, jag måste uttrycka den tanken, att det skulle vara att gå 

 fram förhastadt. Det är en mycket väsentlig anmärkning, som jag vill rikta mot Kungl. 

 Maj:ts förslag, när det gäller inträdesfordringarna till den högre kursen. För inträde till 

 den högre kursen kräfves nämligen för närvarande, att vederbörande har genomgått en ett- 

 årig förberedande kurs vid en skogsskola, antingen vid Omberg eller vid Kloten. Denna 

 förberedande kurs är möjligen icke så väl ordnad nu, men det hindrar icke, att denna kur* 

 skulle kunna bli bättre ordnad i fortsättningen och därigenom ännu betydelsefullare. I fråga 

 om denna kurs hafva meningarna varit synnerligen delade. Det allra kraftigaste uttrycket 

 för dess bibehållande återfinnes på sidan 113 i den kungl. propositionen, där tvenne re- 

 servanter i domänstyrelsen, nämligen byråcheferna Örtenblad och Giöbel, hafva ett utta- 

 lande. Domänstyrelsens utlåtande var afgifvet af generaldirektören samt tre byråchefer. 

 Af dessa ha nu de två nämnda byråcheferna reserverat sig, och jag skall här be att fa 

 anföra några ord ur deras reservation. De säga: Vi kunna ej finna, att den förberedande 

 kursen, pä sätt den nu är ordnad, förlorat sitt existensberättigande. Den har utgjort ett 

 viktigt moment i den praktiska daning, som allmänt erkänts vara den starkaste sidan i 

 våra skogstjänstemäns utbildning. Det vore olyckligt, om i detta afseende en tillliakagång 

 skulle inträda.» 



Vidare säga dessa herrar reservanter, att denna kurs numera är ordnad på annat sätt, 

 än när de sakkunniga behandlade frågan. Kursen är nämligen nu ställd under rektors för 

 skogshögskolan inspektion. Det är äfven andra, som uttalat sig i detta hänseende. De 

 sakkunniga hafva till och med varit inne på frågan och framför allt de sakkunnigas ord- 

 förande. De sakkunniga stodo ganska tveksamma, men föredrogo den korta kurs, som 

 föreslagits, nämligen en 5Vj månaders kurs. Emellertid har de sakkunnigas ordförande 

 vid Skogsvårdsföreningens sammanträde i Jönköping den 5 november igo8 uttalat, att han 

 stode tveksam inför frågan om den praktiska kursen, och han säger, att han därför ville 

 företräda en stor majoritets inom skogsstaten åsikt, att dessa skogsskolor borde bibehållas; 

 dock borde rektor vid högskolan vara inspektor för densamma, enär därigenom onödig 

 dubbelläsning skulle förhindras. — Det råder sålunda icke ens inom de sakkunniga full 

 enighet i detta hänseende. Detta har vidare understrukits af löneregleringskommittén, som 

 på sidan 115 i propositionen säger, att den af de sakkunniga föreslagna ändringen egent- 

 ligen skulle innebära en gifven försämring af den nuvarande utbildningen. Det är också 

 ord. som äro värda att taga vara på i detta hänseende. På sidan 116 står verkligen de- 

 partementschefen till och med en liten smula osäker, då han beträffande skolbetyg och 

 andra intyg säger: »Med andra ord, skolbetygen och andra intyg, som den sökande kan 

 ha skaffat sig för att styrka sin kompetens för skogsmannayrket, skola läggas till grund 

 endast för inträde vid den förberedande kursen, vare sig denna ordnas efter de sakkunnigas 

 förslag eller förläggas till en eller två skogsskolor.» Han har sålunda icke fullt och helt 

 anslutit sig till sVi månadskursen, och jag tror, att departementschefen med den praktiska 



