350* SKOGSUNDERVISNINGSFRAGAN. 



på detta område måtte vinna behöflig enhetlighet. Vidare håller jag före, att vi böra söka 

 skaffa goda lärare, de bästa möjliga, men vilja vi ha goda lärare, måste vi också gifva dem 

 goda löner. Följaktligen kan jag icke gä med på löneregleringskommmitténs förslag, som 

 ställer dessa lärare ett trappsteg under dem, med hvilka jag anser dessa vara jämställda, 

 nämligen universitetslärarna, utan anser, att den högre lönen bör beviljas. Det är ju endast 

 en enkel gärd af rättvisa mot de praktiska yrkena. Vidare anser jag, att vi behöfva väl 

 förberedda elever, som ha en liten smula kännedom om hvad de gä att syssla med, samt 

 att en hel del saker, som i det föregående blifvit berörda, såsom nationalekonomi m. m., 

 också böra bli upptagna bland undervisningsämnena, på det undervisningen må blifva sä 

 mångsidig och fruktbärande som möjligt. 



Jag är sålunda, herr talman, frestad att yrka bifall till min reservation. Jag förutser 

 emellertid, att bland mängden af reservationer den förevarande knappast kommer att vinna 

 kammarens bifall. I afvaktan på ett enhälligt förslag, som tar tillbörlig hänsyn till de 

 synpunkter, jag här framdragit, kommer jag i sådan händelse att återfalla på herr Odelbergs 

 förslag, som vill genast lösa byggnadsfrågan, men önskar att, med hänsyn till den långt 

 framskridna tiden och därtill att högst få varit i tillfälle att bilda sig e:t fullständigt om- 

 döme i den stora organisationsfrågan, det må blifva ett följande års uppgift alt lösa denna. 

 Jag ber sålunda, herr talman, att fä ställa mig afvaklande, tills det visar sig, huru- 

 vida min reservation vinner beaktande eller icke. Jag gör sålunda nu icke något yrkande. 

 Herr Linders: Herr talman, mina herrar! Då jag icke varit i tillfälle att deltaga i 

 hela det förberedande arbetet inom utskottet på denna fråga, finner jag mig sä mycket 

 mindre böra ingå pä någon detaljgranskning af hela ärendet, utan hvad jag kommer att 

 anföra i denn.a fråga bör närmast betecknas såsom några enkla lekmannasynpunkter, 



Jag vill då först framhålla, att hvad jag tar till ögonmärke i denna fråga är det, att 

 vi skola söka få till stånd icke blott en högskola för skogsundervisningen, utan äfven en 

 högskola för landtbruksundervisningen, och att dessa båda högskolor skola förenas till en 

 gemensam. Jag tror, att först i och med det, att vi lösa frågorna om högskolor för 

 värt lands jordbruk och skogsskötsel gemensamt, först då komma vi att för dessa näringnr 

 få en verlig högskola, som kan fullt jämföras med våra universitet, och hvars professc-rer 

 kunna vara berättigade till lika löner med universitetsprofessorerna. 



Hvad angår min ställning till de olika meningar, som i detta betänkande kommit till 

 uttryck, dels i utskottets förslag och dels i de olika reservationerna, så ansluter jag mig bestämdt 

 till den uppfattning, som representeras af herr Fahlén och som öfvrrensstämmer med ut- 

 skottets förslag med undantag däraf, att lönerna för professorerna bestämmas i enlighet 

 med löneregleringskommitténs förslag, eller till högst 7.000 kronor. Den ståndpunkt, som 

 utskottet härutinnan intager, anser jag vara inkonsekvent, dä utskottet afvisar departements- 

 chefens förslag att gifva läroanstalten namnet af högskola, men det oaktadt går med pä 

 de högre lönerna. Antingen är ju läroanstalten en högskola af universitets rang eller är 

 den det icke, men i förra fallet bör den ha benämningen högskola och dess lärare åtnjuta 

 löner af samma storlek som universitetsprofessorerna. Men nu resonerar utskottet i stället 

 som så, att denna läroanstalt, då man ser på dess organisation sådan den föreslagits af 

 Kungl. Maj:t, icke kan anses vara jämfiirlig med ett universitet, och därför har utskottet 

 icke velat tillerkänna anstalten namnet högskola. Men dä bör man väl icke heller tillmäta 

 lönerna åt dess lärare lika med universiletsprqfessorernas löner. 



Om vi emellertid se pä detta förslag till ordnande af den högre skogsundervisningen, 

 så måste man nog komma till samma uppfattning som utskottet, att denna läroanstalt åt- 

 minstone till en början icke blir fullt jämställd med ett universitet. För att blott taga ett 

 exempel, så skola ju eleverna i denna anstalt utbildas närmast för det praktiska lifvets behof. 

 Härmed vill jag ingalunda hafva förringat värdet af denna undervisning, ty detta är ju ett 

 lika viktigt fält för undervisningen som det, hvarpå universiteten rikta sig. Däremot kan 

 man väl icke gärna påstå, att man vid denna skola skulle kunna utbilda lärarkrafter för 

 skogsundervisningen utan måste dessa få sin vetenskapliga utbildning vid universitetet. Jag. 

 vet väl, att departementschefen har framhållit i den kungl. propositionen, liksom jag 

 hört, att han i dag gjort det i Första kammaren, att det icke är meningen, att undervis- 

 ningen vid skolan skall vara inskränkt till vissa kurser, utan att densamma skulle lämna 

 tillfälle för dem, som ville gå längre, att vidare utbilda sig på detta område, som skogs- 

 skolans undervisning omfattar. 



Gentemot det vill jag säga, att det kan icke bli tal om någon jämförelse med uni- 

 versiteten, detta på grund af den bristande mångsidigheten beträffande utbildningen vid 

 skogshögskolan. För att klargöra detta behöfver jag blott taga ett exempel, som äfven 

 den föregående ärade talaren omnämnde. Det var frågan om nationalekonomien, som man 



