360* SKOGSUNDERVISNINGSFRÅGAN. 



Jag ber, herr talman, att få yrka bifall till herr Daniel Perssons reservation. 



Herr Persson i StallerhuU: Herr talman! Dä jag tillhör löneregleringskommittén, och 

 denna kommitté haft att afgifva yttrande öfver de stater, som dels af de sakknnnige ocli 

 dels af kungl. domänstyrelsen äro upprättade för det ämbetsverk, som nu föreligger, har jag 

 begärt ordet för att få säga något beträffande dessa stater. 



Som vi finna, har Kungl. Maj:t i denna del icke följt de yttranden beträffande pro- 

 fessorsaflöningen, som kommittén afgifvit, och det är ju intet att säga därom. Men jag 

 ber att för min enskilda del fä afgifva en förklaring beträffande denna lönefråga. 



Som kammaren torde minnas, förelåg för tvä år sedan förslag till lönestater dels för 

 Chalmerska institutet i Göteborg och dels för farmaceutiska institutet i Stockholm. Vid 

 dessa anstalter hade lärarna förut innehaft lektorsgrad, men upphöjts i professorsgrad. Be- 

 träffande de nya lönerna vid båda dessa institut afgaf då löneregleringskommittén ett ytt- 

 rande om huruvida dess nya professorer både i rang och löneförmåner skulle jämställas 

 med professorerna vid universiteten och Karolinska institutet. I detta kommittéyttrande 

 framhölls då, att därest de skulle erhålla samma rang som dessa professorer, sä skulle detta 

 hafva till följd, att titeln och värdigheten af professor icke endast vid båda de dä ifråga- 

 varande anstalterna, utan vid åtskilliga andra anstalter skulle draga lönerna med sig, och 

 detta skulle förorsaka ganska stora statsutgifter. Min enskilda mening är den, att för den 

 händelse detta skulle blifva fallet, universitetsprofessorerna knappast lära känna sig fullt be- 

 låtna med att i lönehänseende vara jämställda med ämbetsmännen vid ett och annat 

 ämbetsverk, där professorstiteln införts. Det kommittéyttrande jag syftar pä är citeradt i 

 den föreliggande kungl. propositionen och lyder: »Under framhållande, hurusom alltså dels 

 yrkandena framställts om inrättande af ett antal nya professorsbeställningar, dels ock en 

 sträfvan gjort sig gällande att fä redan befintliga, lägre aflönade professurer i aflöningshän- 

 seende likställda med de högst aflönade professurerna, uttalade kommittén vidare i sitt nyss 

 nämnda betänkande, att, därest dessa anspråk skulle vinna godkännande, gifvetvis i 

 högst betydande mån ökade kostnader för statsverket skulle föranledas såväl till aflöningar 

 som till pensioner. Kommittén hade fördenskull ansett sig böra taga under öfvervägande, 

 huruvida icke vissa grupper af professorsbeställningar kunde anses vara af den beskaffenhet, 

 att de icke borde fullt likställas med universitetsprofessurer. 



Pä dessa skäl föreslog kommittén, att professorerna vid farmaceutiska institutet i Stock- 

 holm och Chalmerska .skolan i Göteborg skulle få en begynnelselön af 6,400 kronor med 

 ett älderstillägg af 600 kronor, och sålunda komma till en slutlön af 7,000 kronor. Detta 

 blef ju en betydlig förhöjning jämfördt med den lektorslön, som de förut hade haft. 



När nu kommittén hade att yttra sig öfver det af kungl. domänstyrelsen upprättade för- 

 slaget till skogsstat, där professorslönen satts i likhet med universitetsprofessorers, kom 

 kommittén efter allvarligt öfvervägande till det uttalandet, att nian antog, att skogsunder- 

 visningsanstalten icke kunde jämföras med universiteten eller Karolinska institutet. Med an- 

 ledning däraf följde man den princip, som Riksdagen godkänt i afseende ä de två nyss 

 nämnda anstalterna, och föreslog, att lönen här skulle bli 6,400 kronor med ett ålderstill- 

 lägg af 600 kronor, sä att slutlönen sålunda skulle uppgå till 7iOOO kronor. Motiven äro 

 desamma, som jag uppläst och som användts för de två verken. 



Det heter vidare i löneregleringskommitténs betänkande: > Om de föreslagna professors- 

 beställningarna vid skogshögskolan skulle likställas med universitetens professurer ej blott i 

 aflöningshänseende utan äfven beträffande kompetensfordringar, synes det kommittén i hög 

 grad sannolikt, att åtminstone vissa af de ifrågavarande befattningarna icke skulle kunna 

 under lång tid framåt besättas med kompetenta personer.» Dessförinnan säges ; »Utan 

 att i minsta mån vilja förringa den undervisning, som skulle komma att meddelas vid den 

 ifrågasatta skogshögskolan, håller kommittén före, att denna läroanstalt ej kan i betydenhet 

 jämställas med universiteten eller Karolinska institutet, och att därför innehafvare af pro- 

 fessorsbefattningar vid skogshögskolan ej skäligen böra kunna göra anspråk på samma aflönings- 

 förmåner, som tillkomma universitelsprofessorer.» Det är de grunder, kommittén haft att 

 stödja sig på, då den uppgjorde detta förslag. Jag vill säga, att det för mig icke är möj- 

 ligt att jämställa universiteten och denna skogshögskola, den undervisning, som bedrifves 

 vid de förra och den vid den senare, och jag tror att lärarna vid skoghögskolan skulle 

 kunna känna sig tillfredsställda, i händelse kommitténs förslag i denna del vunne Riks- 

 dagens bifall. Det är att märka, att lärarna vid skogsinstitutet år 1905 begärde en löne- 

 förhöjning, och dä begärde de icke mer än att bli jämstälda med lektorerna vid de år 

 1904 reglerade allmänna läroverken. Ar 1907 blefvo de också pä sä sätt jämställda, och 

 igi2 skola de upphöjas i värdighet och löneafseende sä, att de bli jämställda, icke med 

 professorerna vid de nämnda instituten, utan med professorerna vid de högsta läroanstalter. 



