SKOGSDNDKRVISNINGSKRÄGAN. 363* 



men det har sökt drifva den meningen, att detta förslag skulle brista i vissa hänseen- 

 den, när man sätter högskolekrafvet pä det. Jag vill då fråga, såsom jag alldeles nyss 

 gjorde i Första kammaren: Hvad är det, som kännetecknar och är kriteriet på en 

 verklig högskola? Är det icke i främsta rummet det, att där finnas kvalitivt högt ställda 

 lärarkrafter, som stå till förfogande? Och i detta fall är ju Kungl. Maj.ts förslag af 

 den innebörd, att man däri afser just att lå kvalitativit högt ställda arbetskrafter på dessa 

 fyra professorsstolar, som äro föreslagna, och de kompetensfordringar, som uppställts, och 

 som, det är jag öfvertygad om, Kungl. Maj:i kommer att uppställa, när planen skall fast- 

 slås, äro och böra blifva jämställda med kompetensfordringarna pä universitetslärarna. Hvad 

 som dessutom kännetecknar en högskola är naturligtvis, att hela undervisningen är lagd på 

 ett sådant plan, ett sådant stadium, som motsvarar hvad vi och hvad man i andra länder 

 anser vara ett högskolestadium. Och vidare, att man inrättar de vetenskapliga institutioner, 

 som äro absolut nödvändiga för. att en vetenskaplig undervisning och en vetenskaplig forsk- 

 ning skola kunna äga rum. Allt detta är föreslaget i det förslag, som nu föreligger. 



Skall man nu förkasta det förslaget, och skall man framför allt sätta lärarepersonalen 

 pä en lägre nivå än man gjort, när man inrättat andra högskolor? Jag skall icke alls tvista 

 om, huruvida det belopp var för högt eller för lågt, till hvilket man fastslog professors- 

 lönerna. Den saken är ett faktum. De äro fastslagna. Men då frågar jag; Skall man 

 vid den ena högskolan fastslå professorslöner till ett belopp och vid den andra högskolan 

 fastslå professorslöner till ett lägre belopp och sålunda pä den vägen skapa några prima 

 professurer vid den ena läroanstalten och några sekunda vid en annan, hvars vikt dock är 

 af den art, att den kräfver det bästa som kan åstadkommas^ Det anser jag för min del 

 vara omöjligt, och jag ber att få påminna herrarna om, att förlidet ärs Riksdag antog ett 

 förslag till lönereglering för Tekniska Högskolan. Det omfattade ett 30-tal professurer och 

 alla innehafvare af dessa tvekade man icke att gifva den löneställning, som universitetens lärare 

 hade. .Skall man nu, när det är fråga om en högskola, som verkligen är af behofvet på- 

 kallad för den näring, som heter skogshushållning, sätta lärarna i någon slags sekunda- 

 ställning och markera, att denna undervisning är mindre viktig och betydelsefull än t. ex. 

 den vid Tekniska Högskolan? Jag kan för min del åtminstone icke inse annat, än att ett så- 

 dant förfarande skulle vara synnerligen otillfredsställande, och jag kan knappast fatta och 

 förstå, att personer, som verkligen stå skogshushållningen och landets jordbruk nära och 

 som borde inse, hvad denna jord och dess alstring betyda för oss, skulle vilja stå i ljuset 

 och skymma sig själfva och säga: Ja, det vä.\er lika bra, om här blir någon professur 

 eller icke, om det blir någon förstklassig undervisning eller icke. 



Nej, mina herrar, vi ha för länge sedan kommit under fund med, att det är icke så, 

 utan vi behöfva alltjämt fortsätta att söka utforska lagarna för växtlifvet och hvad som 

 fordras, för att man skall nå högsta möjliga resultat. Och jag tror, att man just pä detta 

 område, när det är fråga om jordens alstringsförmäga, ännu har oändligt mycket att lära 

 och att vinna. Det skulle därför förefalla mig mycket underligt, på samma gäng som 

 mycket otillfredsställande, om denna kammare ville besluta i enlighet med yrkandet att nu 

 afslå denna proposition hvad beträffar organisationen och göra detta för att bringa ned 

 denna högskola pä en lägre nivå, en lägre ståndpunkt. 



Det har också gjorts anmärkningar mot den förberedande kursen. Jag har icke här i 

 kammaren varit i tillfälle att höra de invändningar, som i detta afseende gjorts mot för- 

 slaget, men jag tror icke, att man alldeles bör förbise den omständigheten, att denna orga- 

 nisation med denna förberedande kurs visst icke afser att underkänna betydelsen utaf en 

 praktisk utbildning, en praktisk kännedom om skogshushållningen. Nej, organisationen 

 är i stället lagd pä det sättet, att praktisk utbildning och teoretisk utbildning skola gå 

 sä mycket som möjligt hand i hand hvarandra, att sålunda den praktiska utbildningen 

 skall hvila pä teoretisk grundval, och därför har man också förlagt en del af de praktiska 

 öfningarna till själfva undervisningstiden vid högskolan. Det lär väl också vara en sanning, 

 som är svår alt motsäga, att den pedagogiska uppfattningen i detta fall är riktig, att just 

 <//■« praktiska kunskap, som hvilar på en teoretisk grundval, är den mest fruktbringande, 

 den mest lefvande och lifgifvande. 



Till slut har man här åtminstone försökt att organisera pä det sättet, att man 

 vunnit det syfte, om hvilket man sä många gånger har uttalat önskningar, både inom och 

 utom riksdagen, nämligen att man icke onödigtvis skall förlänga studietiden utan så mycket 

 som möjligt genom förbättrade undervisningsmetoder, genom större intensitet i undervis- 

 ningen, förkorta studietiden för de unga männen så mycket som möjligt, utan att inkräkta 

 pä själfva den kvalitativa behållningen utaf undervisningen. Det har man här verkligen försökt. 



Slutligen ber jag att få påpeka, att detta förslag icke är ett förslag, som är fram- 



