SKOGSADMINISTRATIONEN. 36g* 



icke skulle gälla vanskötsel, därför skogsmarken varit föremål under förutvarande ägares 

 besittningstid, icke motsätta sig ett tillägg till paragrafen af föreslaget innehåll. 



Paragrafen föreslås för sådant fall böra erhålla följande delvis ändrade lydelse: »A skogs- 

 mark - — skyldig, eller har förutvarande ägare så förfarit, att påföljd därå enligt denna 

 lag bör äga rum, vare fastighetens ägare jämväl ansvarig — — skogsvårdskominittéer.» 



En tvistig beslagsprovision. 



Domänstyrelsen har anbefallts afgifva »nderdänigt utlåtande öfvcr de besvär, som jäg- 

 mästaren M. Stenberg anfört öfvcr Konungens befallningshafvandes i Jämtlands län beslut 

 den 22 nov. 191 1, hvarigenom klaganden tillerkänts en beslagsprovision af allenast sex 

 procent af de medel, 1,543 kronor 73 öre, som tillfallit kronan på grund af ett utaf Stenberg 

 år igoo gjordt beslag ä virke, som till afsalu afverkat sä en Handogs by gemensamt tillhörig 

 skogstrakt, i hvilken kronan ägt del. 



Klaganden har i underdånighet yrkat, att den provision, som för beslaget borde till- 

 komma honom, mätte bestämmas till tjugu procent af de medel, som i följd af beslaget 

 tillfallit kronan och såsom stöd härför i hufvudsak anfört att genom klagandens åtgärder 

 rätta svarande till den åtalade afverkningcn upptäckts och lagförts samt erkänt, att afverkningen 

 utförts å mark, hvari kronan bevisats hafva del. Svarandena hafva ock ådömts ersätta 

 åklagarens rättegångskostnader och kronan tillerkänts andel i den behållna försäljnings- 

 summan för de beslagtagna skogseffekterna. Genom att bringa rättegängen till ett sådant 

 slut och dessutom genom att ]iåvisa kronans meddelägarerätt i den mark, där afverkningen 

 skett, vore allt det åtgjordt, som enligt nådiga instruktionen för skogsstaten fordras för att 

 beslagtagaren skall komma i åtnjutande af tjugu procents provision, 



K. Bfde har öfver besvären anfört att, enär svarandena i målet icke kunnat till 

 ansvar fallas med anledning af att åklagaren icke förmått leda i bevis, att svarandena vid 

 afverkningens företagande handlat i ond tro, provisionen med stöd af ordalagen i § 48 af 

 nu gällani-le instruktion för skogsstaten beräknats allenast efter sex jirocent. 



För egen del anför Domänstyrelsen bland annat. Enär beslaget ägt rum år IQOO, 

 men det i anledning däraf väckta åtalet slutförts först år iqio, kan ifrågasättas, huruvida 

 nådiga instruktionen för skogsstaten den 29 nov. 18S9 eller nu gällande instruktion den 23 

 dec. 1909 skall i detta fall äga tillämpning. Den förra instruktionens 49 § är emellertid uti 

 de delar, som angå beslagsprovisionen lika lydande med motsvarande delar af 48 § af nu 

 gällande instruktion för skogsstaten. Bestämmelserna afse virke, som olofiigen afverkats å 

 kronoskog. Virket skall i stadgad ordning försäljas och beslagtagaren åtnjuta af de medel, 

 som efter afdrag af försäljnings- och uppbördskostnaden, genom törsäljningen inflyta, tjugu 

 procent, därest äverkaren af det beslagtagna virket upptäckes och sakfälles, men sex procent, 

 då gärningsmannen förblir oupptäckt eller i brist af bevis ej kan till ansvar fällas. Stadgan- 

 det afser alltså egentligen virke, som obestridligen i sin helhet är kronans och rörande 

 hvilket en oloflig afverkning utgör åverkan. I sådant fall kunna endast de två alternativen 

 inträda, hvilka medföra rätt för beslagtagaren att erhålla antingen sex eller tjugu procent 

 af de behållna försäljningsmedlen. 



Uti förevarande fall har endast viss del af skogen varit af krononatur. AtVerkning 

 för delägarnas husbehof är under sådan förutsättning icke oloflig och en af de privata del- 

 ägarna utförd afverkning för afsalu är att anse såsom stralTbar endast dä den utan kronans 

 medgifvande utförts med vetskap om att kronan är delägare i skogen, hvilket hvarken synes 

 varit ostridligt eller allmänt kändt beträffande här ifrågavarande skogstrakt. Fallet är alltså 

 mera kompliceradt än det, som närmast afses i nådiga instruktionen för skogsstaten och 

 beslagtagarens åtgärder för bevarande af kronans rätt hafva blifvit i motsvarande grad 

 mera omfattande. Beslaget har afsett allt det afverkade virket, både kronans och enskildes. 

 Genom åtalet har gällt att häfda kronans äganderätt till viss del af skogen och på grund 

 däraf kronans rätt jämväl till en motsvarande del af det beslagtagna virket samt att söka 

 ådagalägga, att afverkningen af de privata delägarna utförts med vetskap om att kronan 

 var delägare i skogen. Allenast detta sistnämnda har icke kunnat ske. Men i allt fall synes 

 åklagarens uppgift varit mera omfattande och svårare än om beslaget och åtalet afsett en 

 oloflig afverkning ä en kronan obestridligen och ensam tillhörig skog. Hvad som i före- 

 varande fall för kronan vunnits synes ock vara af vida större betydelse än om en åverkan 

 af beslagtaget virke frän en kronopark genom åtal bundits vid gärningen. 



Domänstyrelsen anser ät stadgandena i instruktionen bör gifvas sådan tolkning, att i 

 fall som förevarande en provision af tjugu procent ä det belopp, som i följd af beslaget 

 tillfallit kronan, skall utgå, hvilket jämväl med hänsyn till de med ifrågavarande mål förenade 

 besviir måste anses billigt. 



