SVERIGES VIRKESRIKASTE SKOGSIiESTÅND. 37 5* 



växt starkt slutet till hög ålder. Dock finnes en del träd med 

 mera utvecklade kronor, vanligen då sådana, som med en till flera 

 meter skjutit öfver sina grannar och härigenom fatt plats för något 

 längre kronor. Ktt försök att uppmäta kronornas diameter måste upp- 

 gifvas, enär kronornas storlek ej kunde nöjaktigt uppskattas på grund af 

 deras stora afständ från marken. Särskildt gällde detta en del inklämda 

 träd, som luta starkt. Däremot har kronornas beskaffenhet i någon mån 

 bestämts i och med trädens gruppering i olika klasser, hvarom mera 

 i det följande. 



Tallarna äro i stor utsträckning angripna af ringröta (Polyporus 

 Pini). Som denna svamp angriper kärnved, som blottats vid affallna 

 torrkvistar, finner man här och hvar ett parti af stammarna rötskadadt. 

 Flertalet af de vid uppskattningen fällda profstammarna hade sålunda röt- 

 skadad ved vid olika höjd. Ett exempel härpå visar genomskärningen 

 å fig. 7 och 9, där 9 — 11 sektionerna nedifrån äro skadade af ringröta. 

 (Den vågiga streckningen å fig. 7 betecknar rötskadadt område.) Medan 

 tallen sålunda i allmänhet är mer eller mindre skadad af röta, äro åt- 

 minstone flertalet af de större granarna friska, i det att rötbildande 

 svampar på granen föga härja i dessa bestånd. 



Den utstakade profytan, som ligger till grund för hufvuduppskatt- 

 ningen, är 80 meter lång och 40 meter bred och innehåller således en 

 areal af 0,32 hektar. Men då man ofta hör talas om, att skogsmän roat 

 sig med att utlägga profytor af vida mindre areal och härigenom någon 

 gång kommit upp till häpnadsväckande kubikmassesififror, har jag dess- 

 utom låtit verkställa en uppskattning af den tätaste delen af ytan, 

 omfattande 0,116 hektar. Uppskattningsresultaten återfinnas i tabell 2. 



Försöksytan n:o 141 är utstakad i afdelning 47 i skifte III å Deijns 

 karta öfver 4:de blocket och är belägen strax öster om Björndalssund. 

 Som närmare framgår af kartan (fig. 2) är profytan utlagd å två olika mark- 

 slag, nämligen blockrik moränmark längst i nordväst och sydost samt 

 däremellan ett bälte af lägre lermark (åkerlera). Gifvetvis bör en försöks- 

 yta i allmänhet utläggas på fullt likformig mark, men så har afsiktligt 

 icke skett här, då det endast gällt att studera de befintliga förhållandena 

 och ej göra några jämförande undersökningar med andra ytor. För 

 öfrigt företer skogen föga skillnad å de båda markslagen. Den mest 

 blockrika marken i sydost bär dock det tätaste och vackraste tallbestån- 

 det, något som äfven framgår af uppskattningsresultatet å den 5 ar stora 

 yta, som särskildt beräknats å den blockrika marken (jämför tabell 2). 



Hela försöksytans bredd är 40 meter, längden i södra kanten 70 

 och i norr 40 meter. Arealen blir således 0.22 hektar. På lermarken 

 finnes ofvan leran ett cirka 9 cm. mäktigt humuslager. Från blockmar- 



