SVERIGES VIRKESRIKASTE SKOOSBESTÅND. 383* 



här, kunna stå så tätt (jämför kartan å fig. 2) är helt säkert ett alldeles 

 enastående förhållande. 



Den höga bonitet, som dessa bestånd kunna uppvisa, är dock ej sä 

 ovanlig i dessa trakter. De nordligaste utlöparna af Kolmården ha 

 nämligen sedan gammalt varit kända för att kunna leverera masteträd, 

 och ännu i dag kan man här och hvar på Björkviks allmänning finna 

 gamla trädjättar, hvilka för detta ändamål sparats vid stämplingarna.' 

 Afven omgifvande skogstrakter norr om häradsallmänningen ha samma 

 goda bonitet, ehuru där numera ej finnas bestånd af sådan slutenhet, 

 som de här beskrifna. 



Som bidragande orsak till beståndens ovanliga utveckling i dessa 

 trakter kan framhållas, dels ett för skogen fördelakigt klimat, dels skogs- 

 markens goda fysikaliska beskaffenhet med ett ganska luckert humus- 

 lager samt framförallt skogens uppkomstsätt. Ytan 138 utgöres säker- 

 ligen af ett gammalt rågfall och ytan 141 har sannolikt svedjats. Man 

 har ju äfven från andra håll exempel på skogens synnerligen goda växt 

 efter svedjebruk eller kolfall. Bestånden utgöras dessutom i allmänhet 

 af en säkerligen lämplig blandning af tall och gran, där granen före- 

 kommer i lagom mängd för att bidraga till markens beskuggning, utan 

 att göra humuslagret alltför torfartadt. Vidare utmärker sig tallen i dessa 

 trakter för en synnerligen växtlig och god ras, som kommit att upp- 

 växa mycket tätt i ungdomen. 



Trots det att tallen sålunda i dessa trakter äro mycket skugg- 

 fördragande, innehålla de skildrade bestånden — äfven biologiskt sedt 

 — alltför många stammar, och från ekonomisk synpunkt ha bestånden 

 på grund af sin ålder och angrepp af ringröta redan sett sin bästa tid. 

 Den i fig. 7 åskådliggjorda stammanalysen visar också, att tillväxten efter 

 100 års ålder ej varit betydande. Tillväxtprocenten hos denna tall har 

 sålunda under sista åren endast varit 0.64, medan den vid 100 år var 

 2.34. Hos granen (fig. 8) är tillväxtprocenten nu 1.46 mot 3.58 vid 100 

 års ålder. 



Skogsbeståndens värde är emellertid betydande Ytan 138 har så- 

 lunda uppskattats till 9,100 kr. per hektar, hvarvid dock ingen hänsyn 

 tagits till hur stor rötprocenten verkligen skulle visa sig vara Denna 

 låter sig nämligen ej på något sätt uppskattas, då det gäller ringrötan. 

 Man kan nämligen ej se alla tickor och en del kunna vara affallna. 

 Dessutom är det omöjligt att närmelsevis kalkylera öfver huru långt 



' Ekar och masteträd å häradsallmänningar äro som bekant ännu förbehållna kronan. 

 1907 års riksdag beslöt visserligen i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla om utredning, huru- 

 vida kronans rätt till storverksträd och ekar ä häradsallmänning kunde upphöra, men den 

 häraf beroende utredningen har uppdragits åt den nu samlade skogslagstiftningskommittén. 



