388* GUNNAR SCHOTTE. 



Innan jag emellertid öfvergår till en redogörelse för Skogsförsöks- 

 anstaltens gallringsmetoder och uppskattningssiffror från ytorna, vill jag 

 först mera allmänt beröra gailringsfrågan och dess utveckling, då såväl 

 Skogsförsöksanstaltens första gallringsprogram som den utveckling det- 

 samma senare fått, bör ses mot bakgrunden af de förändrade åsikter, 

 hvilka tid efter annan gjort sig gällande rörande gallringens utförande. 



I. Äldre och nyare åsikter om gallringars utförande. 



Mycket få spörsmål rörande skogens skötsel och vård ha under tider- 

 nas lopp gifvit upphof till en sä rik och mångsidig litteratur som gall- 

 ringsfrågan. Det torde ej heller — frånsedt möjligen frågan om skogens 

 föryngring — finnas någon gren af skogshushållningen, som föranledt 

 till uppställandet af så många mer eller mindre skiljaktiga system — hvart 

 och ett med sina olika små finesser — som just beståndsvården. Det 

 är med ett visst vemod man läser härom och samtidigt tänker på, huru 

 i många länder i praktiken så ringa åtgjorts i denna sak, utom möjligen 

 på allra sista tiden. — Att så ej skett, där kulturella förhållanden i 

 öfrigt tillåtit en allmännare utbredning af beståndsvården, är så mycket 

 mera anmärkningsvärdt, som man nog kan säga, att skogsmän i stort 

 sedt ganska lätt pläga i hufvudsak kunna enas om beståndsvårdens for- 

 dringar, då det gäller att i ett gifvet fall tillämpa dem ute i skogen. 

 Annorlunda ställer det sig med det skrifna eller talade ordet! Då stå 

 teorierna alltsom oftast stridiga mot hvarandra, och man anser sig befogad 

 att kritisera gjorda uttalanden och fördöma framställda förslag utan att 

 genom egna försök eller medelst faktiska siffror kunna vederlägga en 

 motståndare. Det är i ögonfallande, hur få försök att objektivt belysa 

 gallringsproblemet som kommit till synes i litteraturen; hvar och en 

 har i hufvudsak pläderat för sin särskilda metod. Betecknande för 

 detta förhållande äro särskildt de ord, som år 1881 vid ett möte i 

 Svendborg (Danmark) fälldes af den framstående beståndsvårdaren C. 

 H. ScHRÖDER (l'). Han yttrade: »For flere Aar tilbage spurgte jeg 

 en videnkabelig dannet Mand af Faget: 'Har De i Skovbrugsliteratu- 

 ren nogonsinde faaet 0je paa en grundlig gjennemtaenkt Bearbejdelse 

 afSporgsmaalet om Regler for Bestandsplejen?' Derpaa svarede han: Nej! 

 Saa sagde jeg: Dette sp0rgsmaal har jeg fulgt med megen Interesse lige fra 

 mine Drengeaar; jeg har ofte tänkt paa at ville skrive en Artikel om dette 

 ^mne! Han svarede: 'Har De Mod dertil?' Dette ligesaa korte som 

 betegnende svar var tilstraekkeligt til at kurere mig for min Skrivelyst.» 



' De romerska siffrorna efter författarenamnet hänvisa till efterföljande litteraturförteck- 

 ning. Då författare omnämnas utan hänvisning, har jag för denna uppsats endast tagit del 

 af deras åsikter genom referat. 



