OM GAI,I,RIN(;SKÖRSÖK. 



39r 



den paroll, som af Kraft, Ney m. fl. vid den tiden allt tydligare ut- 

 talades: Ingrepp i det härskande beståndet och samtidigt så mycket som 

 möjMigt skonande af trädmaterialet i under- och mellanbestånden. 



I Frankrike utvecklade sig gallringsfrägan tidigt och efter helt andra 

 riktlinjer än i Tyskland med dess mera schablonmässiga skogsskötsel. 

 Där lär redan i midten på 1500-talet (se Haug II) Tristan DE ROSTA- 

 ING anbefallt gallringar och förordat sådana i öfverbeståndet. Den 

 franska gallringsformen »éclaircie par le haut», lär, så som den numera 

 verkställes i Frankrike, först ha omnämnts i senare delen af 1700-talet 

 af Varenne de Fenille, som i öfrigt hyste åsikter, liknande de af 

 CoTTA senare förfäktade, samt af DUHAMEL DU MoNCEAU. Varenne de 

 Fenille anses förresten hafva prioritetsrätt till den vetenskapliga behand- 

 lingen af gallringsfrågan. Gallringsfrågan utvecklades sedermera — delvis 

 under påverkan af Hartig och COTTA — under 1800-talets förra del af bl. a. 

 M. BoiTARD. Ett närmare utformande af teorien för éclaircie par le haut 

 gjordes 1862 af E. Ch. Broillard samt vid skogsinstitutet i Nancy af 

 Bagnéris, Boilliard, Boppe och HuFFEL. Mera systematiska försök 

 med denna gallringsform började verkställas år 1885 af Bartet. 



I Frankrike skiljer man mellan två hufvudriktningar af gallringar 

 nämligen: 



i) éclaircie par le bas eller gallring i behärskade trädklasser och 



2) éclaircie par le haut eller gallring i de härskande trädklasserna. 



Vid den förstnämnda gallringen uttagas sålunda behärskade stam- 

 mar eller sådana, som vid middagstid ej erhålla något direkt solljus. 



Vid éclarcie par le haut söker man genom gallring i de härskande 

 stamklasserna (rétage dominant) att gynna de bästa individerna. Där- 

 emot spar man alla behärskade stammar, såvida de ej äro döda eller 

 döende, emedan man förväntar, att de skola utöfva ett gynnsamt infly- 

 tande på bibehållandet af markens godhet, under det man däremot ej fruk- 

 tar att de skola hafva något ogynnsamt inflytande på elitträdens tillväxt. 



Wiirttembergska skogsförsöksanstalten torde varit den första (seLOREY 

 II), som föreslagit den franska gallringsformen till jämförande undersök- 

 ningar i Tyskland. Vid tyska skogsförsöksanstalternas kongress i Baden- 

 weiler 1891 framlade den nämligen ett förslag till utvidgning af försöks- 

 anstalternas gallringsprogram i syfte att till de förut använda 3:ne gall- 

 ringsgraderna (se sid. 417*) äfven skulle i gallringsserierna anläggas 

 en 4:de yta efter franskt mönster. Detta förslag vann liflig uppmärksamhet, 

 särskildt genom att fransmannen BopPE närmare redogjorde för de gall- 

 ringsförsök, som enligt detta system blifvit utförda i Frankrike. Men försla- 

 get väckte äfven en del betänkligheter, framförda af den äldre skolans män, 



