428* GUNNAR SCHOTTE. 



extra stark gallringsgrad motses nämligen i intresserade skogskretsar med 

 stort intresse, ty hos oss gäller det, som föröfrigt redan tidigare fram- 

 hållits af Metzger (II), att utröna huru starkt man kan hugga pä en 

 gäng, ty därpä beror hur många gallringar, ett bestånd fordrar före 

 slutafverkningen, eller med andra ord, huru stor arbetsmängd och kost- 

 nad, som må beräknas för bestånds vården. 



Det har för öfrigt visat sig, att sedan jag infört beteckning för trä- 

 den i stamnummerlängden, de olika gallringsgraderna enligt program- 

 met utfalla något starkare än hvad tidigare varit fallet vid Skogsförsöks- 

 anstalten. Afven i detta fall bidrager sålunda antecknandet af trädklassen 

 till större reda och likformighet vid gallringsarbetena. 



Det ligger dock då gifvetvis stor vikt uppå, att klassindelningen 

 är den bästa möjliga. Mot den nuvarande indelningen kan också med 

 skäl göras anmärkningar, då indelningsgrunden är en kombination af 

 både tekniska och biologiska principer. Kkaft.s ursprungliga klasser 

 visa härutinnan bättre likformighet, men de skilda klasserna äro ej nog 

 skarpt begränsade. Detta har gifvit mig anledning att försöka använda 

 andra klassindelningar. De af Metzger (I) och Klkk (I) formulerade 

 danska klasserna, som biologiskt sedt äro mycket tilltalande, har jag först 

 försökt använda. Medan de väl kunna användas i barrblandsskogar, 

 blir dock denna klassindelning för rena barrskogsbestånd ej tillräckligt 

 objektiv och skarp. 



Istället har jag sökt något omändra den nuvarande klassindelningen. 

 Till en början visade sig behofvet af en särskild klass för sådana träd, 

 som visserligen äro något svagare utvecklade än de härskande träden, 

 men dock kunna ha ganska väl utbildade kronor, ehuru de ej nå upp 

 till samma höjd som hufvudträden. Dessa hänförde jag till en särskild 

 klass 2. Däremot fick fortfarande klass 2 a etc. kvarstå för att beteckna 

 på ett eller annat sätt missbildade stammar eller kronor. 



Härmed var dock endast en mindre olägenhet af den nuvarande 

 trädindelningen afhjälpt. 



Som exempel pä andra fel, hvilka vidlåda densamma, kan nämnas, 

 att ofta 2 af de härskande hufvudträden stå tillsammans och sidotrycka 

 hvarandra mer eller mindre (fig. 10). Vid en stark gallring borttages då en, 

 vanligen den svagare af de två, och man frestas då att beteckna den 

 kvarstående med i och den utgallrade med 2a, för att gallringspro- 

 grammet skall kunna följas. De båda träden borde däremot åsatts samma 

 beteckning. Kallas de däremot båda för i , öfverensstämmer det ej med 

 gallringsprogrammet att borttaga en af dem. En annan olägenhet är 

 att torra, behärskade träd hänföras till klass 5, men huru skola torra träd 

 som varit härskande, betecknas? Sädana träd finna vi ofta i våra tall- 



