1.1 ITKRATUR. 



449^ 



undersökningar ej till fullo öfverensstämnia med andra forskares. Frän 

 t'tt i klimatiskt afseende sä e-\tremt undersökningsområde som författarens 

 kan man omöjligen vänta sig fullständig öfverensstämmelse med förhållan- 

 dena pä andra, klimatiskt mera gynnsamma trakter. Att på grund af i 

 viss mån olika undersökningsresultat utdöma andras undersökningar frän olik- 

 artade områden är i de flesta fall, som här skett, fullständigt oberättigadt. 

 Ett dylikt förfaringssätt vittnar närmast om allt för liten vana att handskas 

 med den vetenskapliga litteraturen. Skärskåda vi närmare det ofvan gjorda 

 citatet och jämföra det med anmälarens uttalanden i uppsatsen »om köns- 

 fördelningen hos tallen», skola vi lätt finna det oberättigade i författarens 

 ord. A sid. 79 i min uppsats talar jag om rena hanträd af lapplandstallen 

 i Jockmocks-trakten. Skälet härtill är, såsom jag också framhåller, att jag 

 bland normalt under de törsta blomningsären honblommande unga tallar på- 

 träftat »enstaka individ med starkt utbildad grenkrona, hvilka under de första 

 blomningsären producera blott och bart hanblommor»; då jag därtill flere- 

 städes påträffat äldre tallar i olika åldrar af likartad krontyp som de nyss- 

 nämnda och dessa vid noggrann undersökning ej visat minsta spår efter hon- 

 blommor, har jag ansett mig berättigad att tala om lapplandstallar, som »un- 

 der hela sitt lif producera blott och bart hanblommor och sålunda äro att 

 anse som rena hanträd». Hvarför skulle det just hos tallen vara omöjligt, 

 att finna verkligt enkönade individ eller kanske rent af raser med särskild 

 benägenhet för diöci? Dylika borde väl kunna förekomma, trots att ej 

 förf. under sina om än aldrig så noggranna och ingående undersökningar 

 i Enare lappmark och närmast därintill gränsande områden kan säga 

 .sig ha påträffat dylika. Då förf. i det ofvan meddelade citatet talar om 

 »gamla träd», som »just börjat producera blommor af ena eller andra könet, 

 eller att den tillfälliga steriliteten är ett tecken till ännu icke uppnådd köns- 

 mognad», och lägger dylika uttalanden i min mun, borde han, då han be- 

 tecknar detta som lösa påståenden, också omnämndt, h vilken ålder dessa 

 »gamla» träd verkligen uppnått. Att å unga, eller jämförelsevis unga träd 

 med tämligen stor säkerhet, efter noggrann undersökning, afgöra, när blom- 

 ning af ena eller andra könet första gången inträdt, torde väl ej ens efter 

 författarens mening vara omöjligt. På gamla träd måste det alltid blifva 

 svårt för att ej säga rent af omöjligt. I de fall, då jag vågat mig på att 

 närmare bestämma tidpunkten för viss blomnings inträde hos lapplandstallen, 

 har jag haft framför mig 30 — 35 äriga tallar, i några fall 50 — 60-åriga; en- 

 dast dä det gällde till en början hanblommande individ, ansåg jag mig efter 

 noggrann jämförelse en mängd olikåldriga individ och bestånd emellan kunna 

 ange tiden för honbloniningens inträde till 70-, 80-, loo-de året eller däröfver. 

 Åtminstone de 30 — 35- och 50 — 60-åriga tallarna bör väl förf. näppeligen 

 kalla gamla, då han uppger sig själf ha arbetat med en c. 60-ärig »ungskog». 

 För de ofvan nämnda åldrarna tror jag mig också efter loo-tals ingående 

 individundersökningar att döma ha haft all anledning att, i de fall då så 

 skett, afgöra, när träden första gängen inträdt i blomning eller med andra 

 ord nått könsmognad. Att man ej vet något med bestämdhet om det till- 

 kommande är ju själfklart, men att man skulle veta så »utomordentligt litet» 

 om det det förflutna, som förf. i detta sammanhang velat påskina, vill 

 jag ingalunda medge. Förf. bygger ju snart sagdt hela sin afhandling på 

 hvad han kunnat spåra upp af det förflutna, och det är ju ändock ej så Ii- 



