6 HENRIK HESSELMAN. 
missionen föreslagit, bör först företagas, för att pröfva metodens nog- 
grannhet. På denna försökstaxering bör man, synes det mig, uppställa 
tvenne oafvisliga fordringar. 
1) Den bör omfatta ett till sin utsträckning betydande område. 
2) Detta område bör väljas så, att det kan betraktas som typiskt för 
våra svenska skogsförhållanden, det bör vara någorlunda naturligt be- 
gränsadt eller i sig innefatta flera olika, naturliga områden, som verk- 
ligen kunna jämföras med andra typiska områden i landet. 
Hvad då först områdets storlek beträffar, bör det vara så pass till- 
taget, att det verkligen kan ge svar på frågan, till hvilken taxerings- 
procent man kan nedgå vid undersökningen af stora områden i vårt land. 
För bedömandet af denna fråga torde det vara skäl att erinra om den 
erfarenhet man har från föregående taxeringar. 
Här finnes det främst två saker att erinra om. 
1) Virkeskapitalet å ett större skogsområde kan med en för prak- 
tiskt ändamål tillfredsställande noggrannhet uppskattas genom taxering 
på en viss procent af arealen (genom linjetaxering). 
2) Den erforderliga procenten är mindre, när det gäller större än 
när undersökringen afser mindre områden." 
Af dessa fakta kunna tvenne mer allmängiltiga slutsatser dragas. 
1) Produktionens variation inom ett någorlunda stort naturligt om- 
råde är i viss mån lagbundet. 
2) Variationen tilltager ej i samma proportion som områdets stor- 
lek växer, utan i afsevärdt mindre skala. 
Det är den logiska slutsatsen af den i mom. 2 omnämnda erfaren- 
heten. Därför duger det ej att af en försökstaxering inom ett litet om- 
råde söka sig fram till den taxeringsprocent, som kan användas för ett 
stort. Ett sådant förfaringssätt är principiellt felaktigt under förutsätt- 
ning att den i mom. 2 omnämnda erfarenheten är riktig. Det skulle vara 
riktigt, om variationen växte med områdets storlek. 
Hur bör då taxeringsförsöket anordnas? Ett stort område, i utsträck- 
ning motsvarande våra större landstingsområden och med hänsyn till 
sina skogsförhållanden någorlunda typiskt för landet, uppskattas med den 
högsta täxeringsprocent, som man af ekonomiska skäl anser sig kunna 
använda vid den stora rikstaxeringen. Taxeringsprocentens storlek vid 
försökstaxeringen bör dock ej gärna öfverskrida den procent, som erfarna 
taxerare funnit vara användbar för stora områden. Taxeringen sker genom 
1 Jämför äfven i detta hänseende kommissionens utlåtande. Skogsvårdsföreningens 
tidskrift. Allm. upplagan. 1909, sid. 211, där det af tabellerna framgår, att det sanno- 
lika felet vid o,1 2, taxering sjunker från omkring 35 24 vid taxering af 25 000 har till 10 KZ 
vid taxering af 200 000 har. 
