TAXERINGEN AF SVERIGES SKOGAR. 21 
Dylika öfverväganden ha fört oss till den bestämda öfvertygelsen, 
att skogarnas variationer äro tillräckligt lagbundna för att möjliggöra 
en kontroll af taxeringsresultatet genom sannolikhetsberäkning. 
Det är för att klargöra om denna öfvertygelse är väl grundad eller 
icke som vi behöfva en försökstaxering. Men för att kunna besvara 
den frågan måste försöket nödvändigt innefatta prof på landets viktigaste 
landskapstyper af sådan omfattning, som undersökningsområdena sedan 
skola få och taxerade till de procenter, som man vid den stora taxerin- 
gen har för afsikt att använda. Ty det är variantfördelningen vid en 
taxering till dessa procenter öfver så stora arealer af sådan beskaffen- 
het, som skall studeras. Denna fordran uppfylles väl af kommissionens 
förslag, sämre af kommitténs, icke alls af reservanternas. 
Äfven af ett annat skäl bör kommissionens förslag föredragas. En 
viktig uppgift för försökstaxeringen är att utreda kostnaden vid taxe- 
ringar till låg procent på stora arealer. Gifvetvis måste det vara en 
mycket dålig metod att — såsom framförallt reservanterna vilja — söka 
utreda den saken genom taxering af en liten areal till hög procent. 
Sist men icke minst är det önskvärdt att undersökningsområdet 
bildar en administrativ helhet, för hvilken resultatet kan föreligga slut- 
giltigt färdigt, när försöket fullbordats. Detta kraf tillgodoses endast 
af kommissionens förslag. 
Ehuru kostnaden icke kan få vara afgörande i ett fall som detta, 
må för fullständighetens skull påpekas, att den relativa billigheten hos 
reservanternas förslag endast är skenbar. Reservanterna utgå nämligen 
ifrån att taxeringslaget skall gå 11,2 km. om dagen, mot af kommis- 
sionen beräknade 5 km. Om detta är möjligt, hvilket dock högeligen 
betviflas, skulle kostnaden för kommissionens förslag understiga 30,000 
kronor. Något större arbetsprodukt hade reservanterna haft rätt räkna 
med, då deras taxering är koncentrerad till smärre arealer, men den 
antagna mer än dubbla prestationen är säkerligen icke motiverad, i syn- 
nerhet som kommissionen beräknat arbetslag på 9 man mot reservanter- 
nas 6 å 7. 
Af samtliga dessa skäl måste vi i hufvudsak vidhälla kommissionens 
förslag till försökstaxering såsom varande betydligt öfverlägset de senare 
framkomna projekten. Däremot kan kommissionen ingenting ha att in- 
vända mot den af doktor HESSELMAN föreslagna jämkningen af gränsen 
mellan det norra försöksområdet, som skall taxeras till en lägre procent, 
och det södra, i afsikt att därmed få in så godt som hela trakten under 
den marina gränsen i det södra, högre taxerade området. 
