2 DISKUSSION. 
hela och uttagit profträden endast ur den, så hade jag fått samma svar ehuru 
på ett annat sätt. Jag frågade mig sedan, om jag skulle kunna sänka under- 
sökningsprocenten ännu lägre och likväl erhålla ett rimligt resultat. Jag be- 
slöt då, att utvälja ett träd från hvarje trakt med den medeldimension, som 
samtliga träd visade. Denna var för de 1,200 undersökta tallarna 70,0 dm. 
Xx 25,6 em. Jag fann tallträdens medelålder i toppändan vara 118 år. 
Genom undersökningar öfver höjdtillväxten å flera hundra träd, kunde jag med 
tillräcklig noggrannhet bestämma medelträdets ålder vid roten till 146 är:> För 
de 1,200 undersökta granarna var medelstockens dimension 6835 dm. X 25,3 cm: 
samt medelåldern i toppändan 77 år och i roten omkring 98 år, enär jag funnit 
granen förr hinna till sagda längd än tallen. Jag uppsökte härefter i min bok 
»'Tallens och granens tillväxt i Värmland» ett fräd för hvarje trakt, och valde 
det så, att det var det träd inom trakten, som närmast svarade mot fräådartens 
medeldimension utan hänsyn till ålder och tillväxtgång. 
Jag har här i två tabeller (tab. I o. 2) uppsatt siffrorna för dessa 24 
träd af hvardera trädslaget, tall och gran, med deras resp. tillväxttal, hvilka, 
ehuru mycket varierande, dock visa en påtaglig enhet i mångfalden. Man 
iakttager då lätt att, ehuru man icke kan finna två träd, som under hela ut- 
vecklingsgången växa lika, trädens tillväxttal vid framskriden ålder närma sig 
hvarandra, så att det då icke är någon synnerlig skillnad dem emellan och 
att en bindande lag gällt för dem alla. Jämför man nu medeltalen i tab. I 
med de i tab. 2 och 3 uppgifna, finner man, att talen i de senare på ett 
mycket tillfredsställande sätt satisfiera de förra, och att sålunda de 24 träden, 
utgörande 2 92 af hela undersökningsmaterialet för de båda trädarterna, gifva 
samma svar som dessa. Hos tallen var jemförelsen slående och äfven hos 
granen mycket god, ehuru första grofleksklassens träd hade en så ofantlig till- 
växt, att när de ingingo i medeltalet, detta blef något större än på de 
andra sätten funna. 
Då jag emellertid iakttagit, att tillväxten i sin intensitet och styrka var 
större å en sorts bergart eller jordmån än å en annan, utlade jag på den 
geologiska kartan öfver Värmland de utvalda proftrakterna på den punkt därå, 
där de uppvuxit, för att sedermera kunna jämföra tillväxtens gång å de olika 
formationerna. 
Innan jag går vidare ber jag att i korthet få redogöra för den geolo- 
giska formationen inom Värmland. 
I stort sedt kan man säga, att man kan indela provinsen i 3 eller 4 
områden, således ganska nära med hvad doktor Hesselman anförde. Jag vill 
dock skilja den olika berggrunden, de olika bergsformationerna, från hvarandra 
mera än han gjorde, enär jag hyser den bestämda åsikten, att de lösa jord- 
lagren, oftare än geologerna antaga och med desto större sannolikhet ju vid- 
sträcktare utbredning bergformationen äger, äro produkten af den underlig- 
gande eller stående fasta berggrunden, så att, när man känner denna, det 
tydligt visar sig, att skogsträden på jordmån från samma bergart växer på 
ett visst sätt och från en annan bergart på ett annat sätt, hvilka båda äro 
mycket konstanta, men från hvarandra bestämdt skilda. Värmland kan så- 
Junda i geologiskt afseende uppdelas i 3 å 4 hufvudafdelningar, förutom den 
sydliga, mindre delen af länet, hvars jordmån är lera och som ligger lägre 
än den s. k. marina gränsen. 
Den västra delen består af bergarten gnejs, men det är grå gnejs, hvarå 
