TAXERINGEN AF SVERIGES SKOGAR. 25 
skogsträden enligt de få iakttagelser, jag själf kunnat göra — jag har nämligen 
icke varit där så mycket — äro ganska »växtliga.» Denna del är begränsad 
i stort sedt i öster af Frykensjöarna och sjön Rottnen och går till norska gränsen. 
Hela detta område ligger på denna bergformation. Det mellersta gebitet, som 
i väster begränsas af de nyss nämnda vattnen, går i öster till Klarälfven 
ända från norska gränsen och ned till Edebäck, vidare till de tre s. k. Råda- 
sjöarna, Svartån och sjön Alstern och sträcker sig ända ned till Kristine- 
hamnstrakten. Detta stora områdes betecknande bergart är rödlett gnejs med 
däri här och där förefintliga berg och kullar af hvperit, Skogarna härå äro 
i allmänhet mycket växtliga. Östra Värmland, som i sin nedersta del inne- 
sluter Filipstads bergslag och Fernebo härad äger en formation, som på det 
geologiska språket kallas för filipstadsgranit. Vidare finnes det inom det 
östra området en bergsformation, som börjar vid den från Dalarna till Klar- 
älfven flytande Ufån, och i hufvudsak går norrut ända till Norge. Denna 
formation, som skiljer sig från Filipstadsgraniten och från annan granit, kallas 
Ssranilgnejs eller gnejsgranit.  Urgranit och granulit upptaga äfvenledes ej så 
obetydliga områden inom östra Värmland. I det hela visar det sig, att de 
stora vattnen äro särskiljande för de olika bergformationerna, men huru detta 
ägt rum under jordens utvecklingsskeden vågar jag mig icke på att förklara. 
Emellertid är det ett faktum, att de olika bergsformationerna hafva olika 
produktionsförmåga. 
För att närmare lära känna de båda trädarternas olika växtkraft på de 
skilda jordmånerna och söka finna en lag därför, sammanförde jag alla de 
bestånd — särskildt för tall och gran — som växt å likartad jordmån. Detta 
har åskådliggjorts dels genom tvenne tabeller, hvari alla 48 undersökta trak- 
terna grupperats efter jordmån, men af hvilka här af utrymmesskäl endast 
ett sammandrag kunnat intagas (tab. 3 och 4), och dels genom i naturlig 
storlek ritade cirklar, som jag här ber få förevisa. Jag fann då, att af de 
24 talltrakterna 4 lågo på Filipstadsgranit, 6 på den röda granitgnejsen, 4 
på sandhedar och 3 på urgranit, hvilken förefanns i Gustaf Adolfs socken 
och utgjorde ett inskränkt parti, upptagande blott 1 å 2 procent. Härtill 
kommo 6 trakter på den rödlätta gnejsen samt 1 trakt på hyperiten (tab. 4). 
Likaledes se vi af tab. 5, att af de 24 grantrakterna 4 förefunnits på Filip- 
stadsgranit, 7 på den röda granitgnejsen, 2 på granulitgneis, 6 på rödlätt 
gnejs samt 5 på hyperit. Jag fann då en alldeles olika utvecklingsgång inom 
de särskilda formationerna såväl i trädens unga år som senare, men också att 
densamma är nästan konstant på samma jordmån hos de olika trakterna, som 
lågo på densamma. Sedan gällde det, att taga ut ett träd från hvarje trakt 
af den medeldimension som dess berggrund förmått alstra. Sålunda utvaldes en- 
ligt denna princip 24 träd af hvardera arten, hvilka återfinnas i tab. 4 och 5. 
Medeltal uträknades såväl för de från hvarje jordmån tagna profträden, som 
för alla 24 träden. 
Det visade sig äfven här, att dessa profträds ålder och tillväxtgång nära 
anslöt sig till hufvudmedelstockens (tab. 1). I dessa fall var ju procenten 
endast 2 2& af alla undersökta träden. 
För att slutligen utröna, till hur låg taxeringsprocent man skulle kunna 
gå ned och dock erhålla ett tämligen tillförlitligt resultat, uttog jag ef enda 
träd från hvarje jordmån och uppsökte i mina tabeller det träd, som närmast 
i dimensioner liknade det uträknade medelträdet för jordmånen, oafsedt ålder 
