TAXERINGEN AF SVERIGES SKOGAR, 5 Y| 
taxering, där 1 har stora profytor utläggas slumpvis på en skog. Ty hvarje 
vertikalkolumn består af 200 profytor å 1 har från ifrågavarande skogar. Då 
det beror på slumpen, hvilka profytor som komma att stå under hvarandra i 
hvarje kolumn, motsvara rutorna slumpvis på skogarna utlagda kvadratiska 
profytor å I har. I fråga om de erhållna felprocenterna råder dock härvid 
den skillnaden från verkligheten, att man antager dels att den i indelnings- 
handlingarna angifna virkesmassan betecknar skogens verkliga virkesbelopp, 
dels att hvarje afdelning har virkesförrådet fullt jämnt fördeladt öfver hela 
ytan. Då så icke är fallet i naturen, och man vid ifrågavarande rikstaxering 
vill veta en linjevis utförd taxerings fel i förhållande till den verkliga virkes- 
massan (och icke i förhållande till en beståndstaxering) är tabellverket icke 
heller med ofvan gjorda tillämpning bevisande. (Demonstrerades utförligare 
på taflan.) 
Jag vill ock tillägga något om variationskalkylen. Bestämmande af taxe- 
ringsprocenten enligt denna, skulle efter hvad jag kunnat förstå bero på, 
huru stora svängningarna äro i virkesmassan pr har skogsmark. Och efter 
hvad jägmästare Petterson visade, skulle man också däraf kunna bestämma 
huru stor areal man behöfde taxera för att icke befara att få mera än 10 
2 fel. Men är detta allmängiltigt för olika län? Skillnaden i virkesmassan 
pr har kan nog vara lika stor, t. ex. i Skåne som är endast fläckvis skog- 
bevuxet och i Norrland som är mera jämnt bevuxet med skog. Dock kan 
man icke som bekant taxera samma areal i län, där skog förekommer blott 
i fläckar och i län, där skogen är jämnt fördelad öfverallt för att vinna 
samma säkerhet. Det skulle således gifva osäkert resultat att tillämpa en så- 
dan kalkyl, grundad på virkesbelopp pr har skogsmark. 
Nu sades det vidare, att man icke heller vet om de variationer, som 
förekomma i skogsbestånden, lämpa sig för en tillämpning af denna matema- 
tiska kurva. Då menar jag, att det är en ganska anspråkslös begäran detta: 
kunna vi icke då samtidigt få göra försök med linjetaxering till så hög I att 
man kan göra jämförelse med verkligheten. 
Det är då fullt öppet att där likaväl undersöka variationskalkylen. Det 
är faran om vi taxera t. ex. endast 1/, 2 1 Värmland och sedermera komma 
att finna variationskalkylen icke tillämplig, så kan man icke veta, hvilket värde 
taxeringen har. Men utgår man från en högre procent och nöjer sig med 
en mindre areal, då vet man, hvar man står i förhållande till verkligheten 
och då ha de som undersöka sannolikhetskalkylen också tillfälle att göra 
sina beräkningar och vida säkrare. Men man måste nog ha en metod, som 
hvar och en med sundt bondförstånd kan förstå för att få anslag af riks- 
dagen. Jag will icke förneka, att jag håller för säkrast och riktigast att gå 
den väg, som vi föreslagit och som kan bevisa något till sist och dock läm- 
nar öppet för dem, som vilja göra erforderliga matematiska beräkningar. 
Doktor Hesselman. Det var mig mycket välkommet, när jägmästare Welander 
omnämnde, att han talat vid professor Fredholm angående denna sak, och 
att han då fått det svar af denne, hvilket här relaterats. När man skall 
fråga en person om en sak, fordras det utan tvifvel, att den frågande be- 
griper något af hvad saken gäller, annars kan han ju fråga på ett alldeles 
galet sätt. Jag har också talat vid professor Fredholm, och han yttrade till 
mig bland annat ungefär så här: »Det var en jägmästare här uppe och fram- 
ställde en fråga till mig; men jag hade verkligen inte rätt klart för mig, 
