38 DISKUSSION. 
hvad hans fråga gällde.» Jägmästare Welander lär vid tillfället ha frågat 
professor Fredholm något i denna stil: »Tror professorn, att man afen taxe- 
ring i Värmland kan bestämma för hela landet, hvilken taxeringsprocent man 
kan använda?» Nej, det trodde inte professor Fredholm, och det tror inte 
jag och inte jägmästare Petterson heller. Men sannolikhetskalkylen möjlig- 
gör, om den nu kan användas, att vi för hvarje särskildt län kunna kon- 
trollera resultatet och undersöka, om taxeringsprocenten varit tillräckligt stor. 
Det är dock sant, att professor Fredholm, då jag för honom utvecklade, hur 
vi tänkt oss, att kontrollen skulle genomföras, sade: »Ja, det är omöjligt att ut- 
tala ett afgörande omdöme om denna sak, men jag har en bestämd känsla af, att det 
skall kunna gå.» Och hvad beträffar de siffror, som jag anförde från kommissio- 
nens betänkande, så tala de i allra högsta grad för att den föreslagna metoden 
skall kunna användas. Att det skall kunna gå, kan ju ingen garantera, innan 
undersökningen ännu är gjord. Men, mina herrar, kan nu jägmästare We- 
lander, som icke tror på denna metod, uppvisa någon annan metod, som 
är skarpare, och som ger oss ett mera otvifvelaktigt resultat än denna metod? 
Nej, det har han icke gjort, han har föreslagit en metod behäftad med stora 
metodiska svagheter och fel. Jag går så långt, att jag säger, att vi böra 
afstå från rikstaxeringen, om det vid försökstaxeringen visar sig omöjligt att 
kontrollera resultatet genom sannolikhetskalkylen. Det är mycket antagligt, 
att resultatet af rikstaxeringen i framtiden om möjligt skall bemötas med 
kritik. Af största vikt är då att vi hafva användt en objektiv och säker 
kontrolleringsmetod. Vid en undersökning af 300,000 hektar kan man med 
en taxeringsprocent af o,5 sannolikt förvissa sig om, huruvida sannolikhets- 
kalkylen är tillämplig, men man kan icke få svar på frågan: hvilken 
taxeringsprocent kan man nöja sig med, när det gäller så stora områden, som 
det här är fråga om? När det gäller att sätta i gång en undersökning, är det 
nödvändigt, att man ställer frågan skarpt och klart. Jag kan icke finna an- 
nat, än att första krafvet på försökstaxeringen är, att vi söka utröna, hvilken 
taxeringsprocent, som kan vändas för stora områden? Den andra frågan, som 
framställer sig är den: hafva vi möjlighet att kontrollera resultatets riktighet? 
Och då tror jag, att denna metod är den enda möjliga, den enda som går 
utanför de subjektiva tyckenas gräns, och som icke är beroende af den per- 
sonliga tron. Jag påstår, att så vidt det mänskliga förnuftets pröfning räcker, 
ingen annan metod finnes än sannolikhetskalkylen, såvida vi icke vilja full- 
ständigt taxera områdena. 
Herr Welander har klagat öfver att vi icke i vår framställning lämnat 
bevis för sannolikhetskalkylens satser. Men om man för herr Welander och 
andra skulle nödgas förklara dessa på differential- och integralkalkyl grundade 
beräkningar, då skulle man vara tvungen att hålla på många, många dagar. 
Något sådant är ju icke möjligt hvarken i ett föredrag eller 1 en diskussion. 
Hofstallmästare G. Tamm. Om det kan synas något djärft af mig att upp- 
träda i denna fråga, så vill jag påstå, att det skulle hafva varit ännu djärf- 
vare, om norrländska skogsvårdskommittéen hade vågat ingå på någon gransk- 
ning af huruvida denna metod, hvarom nu fråga är, kan matematiskt bevisa 
sig själf. Därför gjorde vi så, att vi togo oss friheten anmoda den af kom- 
missionens ledamöter, som hade författat dess förslag, nämligen jägmästaren 
Petterson, att inför oss förklara några af de i kommissionens betänkande 
gjorda uttalanden. Jag kan icke freda, att jag då fick den uppfattningen, 
