40 DISKUSSION. 
och vi behöfva efter en sådan undersökning icke sväfva i okunnighet om 
vår nationalekonomiska ställning, eller om denna förändras till det sämre, 
utan kunna med säkerhet och målmedvetenhet leda den mot en allt mer 
stegrad förbättring. 
Jägmästaren Henrik Petterson. Jag känner mig verkligen träffad af den 
anmärkning, som hofstallmästare Tamm riktade mot mig, därför att jag ej 
för norrländska skogsvårdskommittén utvecklade den tankegång, jag nu anfört. 
Jag erkänner att jag kanske bort göra detta. Att så ej skedde har jag dock 
redan sökt förklara. Vi hade inom kommissionen fått den uppfattningen, att 
det ifråga om sannolikhetskalkylens användning för vårt ändamål fanns åt- 
skilligt, som vi ännu ej kunde bevisa, ehuru vi personligen voro öfvertygade 
att den skulle visa sig utförbar. I stället för att på frågans dåvarande tidiga 
stadium kasta in detta af många oförstådda moment i diskussionen, ansågo 
vi det bättre att uttrycka oss mera allmänt, Det enda vi kunnat säga var 
ju detta: vi äro öfvertygade om att en kontroll genom sannolikhetsberäkning 
skall visa sig möjlig. Vi sade i stället: vi äro öfvertygade att taxeringen 
kan utföras på det af oss föreslagna sättet med kontroll genom materialets 
uppdelning. Detta sista är ju detsamma som det förra i grund och botten. 
Sedan vi en gång intagit denna ståndpunkt i vårt betänkande, ville jag 
ej frångå den, när jag talade med norrländska skogsvårdskommittén. En 
annan anledning härtill var den, att jag då hade en något större tro på 
möjligheten att äfven utan sannolikhetskalkyl kontrollera taxeringen — genom 
jämförelsen mellan de olika linjernas resultat — än hvad jag nu har, efter 
ett djupare inträngande i frågan. Det var emellertid glädjande höra hof- 
stallmästare Tamm ställa sig på den ståndpunkten, att försöket må göras 
som vi föreslagit och att bevisen må komma efteråt. Jag är öfvertygad om, 
att försöket kommer att ge oss rätt. 
Det var för öfrigt mycket af det jägmästare Welander här anförde, som 
jag skulle kunnat taga upp till detaljkritik, men det tillåter icke tiden. Gent- 
emot den utredning, han gjorde på taflan, angående bristfälligheten i vår 
teoretiska konstruktion, vill jag dock säga, att detta ha vi själfva anmärkt. 
Vi ha påpekat det vara en svaghet i vår utredning, dels att de olika skogs- 
områdena äro utdragna på längden genom hela materialet, dels att vår kon- 
struktion upptager ett hundra meter bredt bälte i stället för verklighetens 10 
bälten om 10 m. bredd. Men vi ha visat, att dessa fel taga ut hvarandra. 
Skogkonsulenten  Jelstrup. Herr grefve, mina herrar! På bådas våra 
vägnar får jag tacka för de vänliga ord, som riktats till oss, när vi nu i afton 
kommit att deltaga i detta möte i denna förening, som vi bägge haft äran 
att tillhöra sedan den bildades. 
Jag vill då först bedja Eder, mina herrar, att icke uppfatta det såsom 
en påflugenhet från oss utlänningars sida att uppträda och tala här i afton 
i en fråga, som är så specifikt svensk som denna. Men när jag det oaktadt 
gör detta, så vill jag, att herrarna skola förstå att orsaken är den, som ut- 
tryckes i den gamla satsen: däraf hjärtat är fullt, däraf talar munnen. 
Med spändt intresse hafva vi norska forstmän följt förberedelser och 
öfverläggningar rörande det arbete, som denna förening här i afton samlats 
för att diskutera. Och det är med en hemlig afund men samtidigt med en 
öppet uttalad beundran, som vi skådat frågans raska utveckling här i landet. 
Våra svenska kolleger och skogsintresserade män stå nu där, hvarest vi norr- 
