TAXERINGEN AF SVERIGES SKOGAR. 53 
Då blir det t. ex. mera enhetligt än nu och dessutom lättare att förstå bo- 
nitetssiffrorna. 
Jägmästaren Henrik Petterson. Kommissionen har haft det allra största 
intresse för det af lektor Jonsson uttalade önskemålet, att när taxeringen 
slutförts, kunna anställa jämförelser mellan det virkesförråd som nu finnes 
och det som skulle kunna finnas på en viss mark. Men vi ha hela tiden 
haft till ledning vid vårt arbete den tanken, att här är fråga om att få fram 
objektiva siffror — i denna undersökning får icke smyga sig in något som 
grundas på personligt tycke. En gradering af marken, som icke baseras på 
uppmätningsbara faktorer, vilja vi icke vara med om, Emellertid framhöll 
lektor Jonsson själf en möjlighet till markbonitering, då han hänvisade till 
den af doktor Lovén påpekade likformigheten 1 skogarnas tillväxt på samma 
jordmån. Ett sådant särskiljande bör göras efter taxeringen med hjälp af en 
geologisk karta. Man sammanför resultaten från de taxeringslinjer eller delar 
däraf, som falla inom ett visst geologiskt område, och får så reda på det 
nuvarande virkesförrådet därstädes. Hvad som på samma område skulle 
kunna finnas måste utredas genom noggranna profytetaxeringar, som ej kunna 
anförtros åt de krafter man ämnar använda för denna undersökning. Den 
uppgiften tillhör ovillkorligen statens skogsförsöksanstalt. 
Jägmästare Welander. När man ensam opponerar är det vanligt att man 
får höra ett och annat ganska skarpt från både höger och vänster, och här 
har man nog haft god lust. 
Man kommer till och med och säger, att om man taxerar en areal af 
300,000 hektar till 5 2, så skulle detta vara bortkastade pengar. Men det 
vore verkligen märkvärdigt om vid en så noggrann taxering penningarna 
skulle vara bortkastade. Taxerar man däremot, säges det från samma håll, 
en areal till 0,7 eller 0,5 2, då skulle icke penningarna vara bortkastade. 
I värsta fall skulle man endast behöfva fortsätta taxeringen. Men om de 
som besluta om anslagen icke skulle bevilja mera pengar, då äro kanhända 
de redan nerlagda penningarna bortkastade. 
Jag har endast velat att förslaget skulle så bearbetas att det kunde af 
den stora allmänheten eller af dem som äro skogligt utbildade lättare förstås, 
så att anslag skulle kunna lättare beviljas. Jag har haft föga tack för det 
här iafton, men min afsikt har dock varit god. 
Länsjägmästaren Arvid Nilsson. Endast ett par ord hufvudsakligen på grund 
af herrar Jonssons och Wallmos anföranden. 
Jag ber då få erinra om, att kommissionens förslag omnämner såsom en 
befogenhet för den blifvande kungl. kommissionen att vidtaga de modifi- 
kationer i den ursprungliga planen, som den finner nödiga. Då jag föreställer 
mig, att det är många önskemål, som framställa sig, då ett så stort företag 
planeras, och att det är många intressen, man vill hafva tillgodosedda i 
samband därmed, så undrar jag, om det icke vore lämpligt, att de, som hafva 
förslag till förändring af planen, lade fram dessa förslag till den blifvande 
kommissionen i stället för att göra det nu och härigenom dela sönder dis- 
kussionen på ett flertal frågor, som ligga mer eller mindre nära den fråga, 
det här gäller, nämligen att få en taxering till stånd. Alla dessa förslag ligga 
ju så pass mycket på sidan om det stora förslaget, att man kan misstänka, 
att de komma att förrycka det till någon del. 
Doktor F. A. Lovén. En talare här nämnde nyss mitt namn på grund 
