SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1910. H. I. 
Några upplysningar med anledning af domänstyrel- 
sens förnyade yttrande angående försökstaxeringen. 
Då den af kommissionen företagna försökstaxeringen på papperet utan tvif- 
vel är af allra största intresse för att bedöma möjligheterna för den föreslagna 
rikstaxeringen, torde ett par upplysningar, som icke förekomma i kommissionens 
betänkande, förtjäna att meddelas. K. Domänstyrelsen hari sitt den 20 december 
1909 afgifna underdåniga utlåtande anmärkt, att några större sammanhängande 
skoglösa arealer icke förekomma i den af kommissionen konstruerade skogen. Så 
är emellertid icke fallet. De för konstruktionen använda verkliga skogarna äro 
nämligen dels de virkesrika kronoparkerna och häradsallmänningarna 1 Östergöt- 
land och Södermanland, Grönbo kronopark i Västmanland, samt Lunnarsbo 
kronopark i Småland, dels de virkesfattiga, på ljungmarker rika kronoparkerna 
i Halland och Bohuslän, dessutom samtliga kronoparker samt 5,000 har härads- 
allmänningar i Västergötland. Ser man på de linjetabeller, som hänföra sig till 
de bohuslänska och halländska skogarna, så utgöras de ofta till öfvervägande del 
af nollrutor!. Här finnas tydligen betydande sammanhängande kalmarker eller 
nyligen skogsodlade områden. Den af kommissionen för dessa försök konstru- 
erade skogen är sålunda sammansatt af så olikformiga och delvis på kalmarker 
rika skogar som gärna möjligt. Så mycket märkligare är taxeringsresultatets 
öfverensstämmelse med felteoriens fordringar. Medelkubikmassan per hektar af 
de använda skogarna är 59,03 kbm.. Då de använda kronoparkerna och härads- 
allmänningarna äro belägna i södra och mellersta Sverige, ger för öfrigt redan denna 
siffra en antydan om, att en betydande mängd, ännu icke eller först under senaste 
tid under ordnad skogshushållning satta marker ingå i försöket. Man kan därför 
svårligen anmärka mot kommissionens försök att de använda skogarna varit sär- 
skildt gynnsamma för försöket, förr tvärtom. Vid kommissionens teoretiska 
försökstaxering har virkesförrådet i hvarje bestånd likformigt fördelats öfver 
ytan. Det finnes heller icke något annat sätt, för att på beståndstaxerade skogar 
utföra en tänkt linjetaxering. Vid linjetaxeringen i naturen kommer man för 
öfrigt att på liknande sätt likformigt fördela virkesförrådet, då virkesförrådet 
på hvarje taxeringsyta om en har (10 x1,000 m.) vid den matematiska analysen 
af resultatet kommer att betraktas som en enhet, ehuru det kan bestå af t. o. m. 
högst olikartade bestånd. 
Det har af bl. a. Kungl. Domänstyrelsen framställts som en anmärkning mot 
linjetaxeringen, att ovisshet kan uppstå om de i gränserna stående träden böra med 
räknas eller ej. Denna svårighet kan säkerligen lösas på många sätt, men det 
enklaste och på samma gång säkraste är väl följande metod, som professor FRED- 
HOLM omnämnt på grund af dess användande vid vissa problem inom den högre 
matematiken.. På ena sidan medtagas samtliga kantträd (d. v. s. sådana som stå på 
själfva gränsen) vid klafningen, på den andra sidan uteslutas de helt och hållet. Det 
är ju en i praktiken ytterst enkel och från matematisk synpunkt fullt tillfreds- 
ställande metod. 
HENRIK HESSELMAN. 
' De för försöket gjorda tabellerna förvaras hos Statens skogsförsöksanstalt. 
