SKOGSTRÄDENS FRÖSÄTTNING HÖSTEN 1909. 
Tabell 3. 2-åriga tallkottens storlek. 
Grösse der 2 jährigen Kiefernzapfen. 
Kronojägarnas uppgifter om 
Berichte iber 
Distrikt stor kott medelstor kott små kottar 
Grosse Zapfen Mittelgrosse Zapfen Kleine Zap'en 
antal 96 | antal VA antal 9 
Anzahl Anzahl Anzahl 
| | | | 
TN TAGAS SAR 1 202 SAN re 43 
Skellefteå ..... j : I 2 | 18 | 44 | 22 54 
DIES Renee travade ln — | 33 733 | 2 27 
Mellersta-Norrland ............ | I Era Hl 17 5310 | 14 44 
(ARD EEE o = VIS 74 10 | 26 
MÄRK RSlA OS See dar fade | I 2084 8 oh 9 17 
DAT, mA EEE | 2 5 26 67 | 11 28 
WEE gin AASE EO Nr 2 SSMAREnS 33 
[Smålands tis ssrsdsiss san ann and | 3 JANEEeS 71 9 22 
AR Rd se OR EA I 5 | 16 | 76 4 19 
Summa 14 ANG | 261 OSA I 125 Sr 
Beträffande tallkottarnas beskaffenhet i öfrigt är att märka att 9 
kronojägare i skilda delar af landet (Arflidens bev.-tr. i Malmesjaurs re- 
vir, Örträsks bev.tr. i Fredrika rev., Ramsele bev.-tr. i Junsele revir, Has- 
selbols bev.-tr. i Karlstads rev., Morskoga bev.-tr. i Grönbo revir, Sju- 
enda bev.-tr. i Stockholms revir, norra Gotlands bev.-tr., Tunaläns bev.-tr. 
i Tjusts revir, Lunnarsbo bev.-tr. i Västbo revir och Vittsjö bev.-tr. i 
Ängelholms rev.) uppge kotten vara maskäten. Då den insekt, som 
angriper tallkotten, Pissodes validirostris väl ansetts sällsynt i vårt land, 
äro dessa uppgifter intressanta, om de äro fullt pålitliga. Som emellertid 
sex af dess kronojägare samtidigt helt säkert riktigt uppge grankotten vara 
maskäten, kan ju lätt ett misstag föreligga såtillvida, att vederbörande 
äfven antagit tallkotten vara maskäten. — Kronojägaren i Risnabbens 
bevakningstrakt af Piteå revir uppger tallkotten vara liten och innehålla 
endast slöa frön. 
Utsikterna för nästa års tallfröskörd finna vi framställda å kartan 
på sidan 80, hvilken återgifver tillgången på r-årig tallkott. God till- 
gång är att anteckna från flera platser i Norrland särskildt Degerfors, 
Lycksele och Burträsk. Mindre god tillgång finnes i större delen af det 
öfriga Norrland, Dalarna, Västmanland och östra Värmland, vissa delar 
af Södermanland och Östergötland samt Dalsland och Bohuslän. Däre- 
mot är tillgången ringa i Västergötland och det småländska höglandet. 
