172 IN MEMORIAM. 
gren, Schotte och tecknaren af denna korta runa — närmast af familjen, 
däribland vi i detta samband vilja nämna en af sönerna, jägmästaren i Marks 
revir AXEL FABIAN KINDSTRAND, född 1860. 
Anton Georg Hedström. 
FTSE Ne NK 
En verksamhet af större omfattning 
hade blifvit öfverjägmästare Hedström 
beskärd. Denne föddes den 16 febru- 
ari 1837 i Bellefors socken af Skara- 
borgs län samt hade till föräldrar kro- 
nojägaren ÖLOF ARON HEDSTRÖM och 
dennes maka ELISABETH ZACHRISON, 
hade alltså från barnaåren kommit att 
insupa kärlek till skogen och skogsman- 
nens lif. 
ANTON GEORG HEDSTRÖM antogs 
till elev vid Skogsinstitutet 1854, utexa- 
minerades därifrån 1857, utnämndes af 
K. Maj:t till extra öfverjägare i Väster- 
bottens län den 9 mars 1858 och blef 
ordinarie öfverjägare därstädes den 23 
mars 1860, befordrades till jägmästare 
i samma län 1866 samt transporterades 
i enahanda egenskap till Ume revir vid 
omregleringen 1869, förflyttades såsom 
jägmästare till Malmöhus revir 1876 och 
var åren 1879—1881 ordförande i det 
berömda, af professor Sven Nilsson bildade Zoologiska Jägaresällskapet i Lund. 
Från sin beställning som jägmästare befordrades Hedström den 12 mars 
1880 till skogsinspektör i Västra distriktet och vid omregleringen den 29 
november 1889 till öfverjägmästare i nyssnämda inspektionsdistrikt, från hvilken 
syssla han den 31 januari 1902 erhöll nådigt afsked med pension. 
Öfverjägmästare Hedström, som den 1 oktober 1909 afled på sin villa 
Vännebo i Partilled vid Göteborg, ingick den 30 januari 1870 äktenskap 
med WILHELMINA CHARLOTTA SEGERDAHL i hennes andra gifte, änka 1869 efter 
öfverjägaren i Västerbottens län EMIL ANSGARIUS HOLMBLAD. Hustrun afled 
emellertid redan 1878. 
En plikttrogen tjänsteman efter sin bästa uppfattning och förmåga, efter- 
lämnar öfverjägmästare Hedström dessutom minnet af en förbindlig och be- 
haglig sällskapsman, i hvilket hänseende hela apparitionen verkade tilldra- 
gande med den resliga växten och det vackra, friska ansiktet med de lifliga 
ögonen. Det yfviga hvita håret och mustascherna af samma färg klädde ho- 
nom förträffligt, och han var med ett ord en »grann karl». 
