FRÅN IQIO ÅRS RIKSDAG. 177 
vidder en stor nationalförmögenhet, men såsom de hittills blifvit skötta, har hvar- 
ken staten eller den enskilde ägaren någon nytta af dem. De äro lika en guld- 
grufva, som icke bearbetas. Hade våra fäder för hundra år sedan planterat skog 
på alla sådana marker i vårt land, så hade vi nu haft en stor rikedom i dem. 
Men nu ligga de kala. Skola de blifva så i fortsättningen? De ligga som ett slags 
betyg på vår förmåga att sköta våra finanser. Så bör det icke längre få fortgå. 
På sådan mark, som ej kan förvandlas till åker, bör skog planteras. Ägaren 
af marken måste åläggas skyldighet att plantera. Frö eller plantor bör staten 
tillhandahålla antingen fritt eller till moderat pris, möjligen beroende på ägarens 
ekonomiska ståndpunkt. Kan och vill ej ägaren plantera, så bör han efter vär- 
dering afstå sådana jordar till någon enskild eller till staten, som planterar skog 
därpå. Är icke läget sådant, att det passar för staten att köpa området, så drage 
staten försorg om att skog blir planterad. 
Motionären föreslår med anledning häraf 
att Riksdagen ville i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla, att Kungl. Maj:t 
måtte utreda och till Riksdagen inlämna förslag om huru våra kalmarker skola 
göras fruktbärande för vårt land. 
Åläggande för ägare till skogar af större omfattning att å dem 
införa uthålligt skogsbruk. 
Hr Lindhagen (Andra kammaren, motion n:o 140) upprepar sin motion från 
föregående år, 
att Riksdagen ville anhålla, att Kungl. Maj:t måtte för Riksdagen framlägga 
förslag till lagstiftning, hvarigenom bolag och enskilda personer, som äga skogar 
af mera betydande omfattning, åläggas att å dem införa uthålligt skogsbruk. 
Angående de värnpliktiges undervisande i skogsvård och skogs-= 
plantering. 
Hrr Oscar N. Olsson, Cornelius Olsson, J. G:son Crafoord, Ivan Svensson, Å. P. 
Gustafsson, ÅA. Magnusson, S. J. Larsson och Gust. Månsson (Andra kammaren, 
motion n:o 126) hemställa, 
att Riksdagen behagade i skrifvelse till Kungl. Maj:t anhålla, det täcktes 
Kungl. Maj:t taga i öfvervägande, huruvida någon dag årligen af den anslagna 
öfningstiden kunde beredas att under vederbörande befäl och sakkunnig ledning 
bibringa de värnpliktige undervisning i skogsvård och skogsplantering. 
Omläggning af förvaltningen utaf de allmänna skogarna i södra 
och mellersta Sverige. 
Grefve R. G. Hamilton med instämmande af hrr Axel Schotte, Carl Carlsson 
Bonde, Axel Ekman, Carl Gripenstedt, Nils Larsson, Per N:son Bosson och Nils 
Nilsson i Skärhus (Andra kammaren, motion n:o 35) framhålla, att norrländska 
skogsvårdskommittén under året lär komma att afsluta sitt arbete och framlägga 
riktlinjerna för en norrländsk skogspolitik. Men äfven om behofvet af reformer 
är störst beträffande de norrländska skogarna, hålla motionärerna före, att många 
förbättringar också äro af nöden i fråga om förvaltningen af statsskogarna i södra 
och mellersta delarna af landet. Såsom eftersträfvansvärda önskemål framhållas: 
Förenkling i förvaltningen, större befogenhet men också större ansvar för 
den förvaltande personalen. 
