192 SKOGSVÅRDSAFGIFTERNAS FÖRDELNING. 
gon del af skogsvårdsafgifterna användes ej till skogsvårdens främjande på 
kronans skogar. Det synes fördenskull berättigadt, att Eders Kungl. Maj:t 
skulle äga bestämma öfver användningen af en motsvarande del af skogsvårds- 
afgifterna efter andra än de i 2 $ af nådiga förordningen om skogsvårdsaf- 
gifter den 24 juli 1903 stadgade grunder. 
Då med fortsatt tillämpning af dessa grunder en än ojämnare fördelning 
af skogsvårdsafgifterna än tillförene skulle, såsom styrelsen i det föregående 
visat, komma att äga rum, anser styrelsen innebörden af skogsvårdsstyrelsens 
framställning kräfva, att en större del af sagda afgifter, än skogsvårdsstyrel- 
serna ifrågasatt, må kunna komma att fördelas efter Eders Kungl. Maj:ts be- 
pröfvande efter sig företeende behof inom de olika landstingsområdena. Nå- 
gon objektiv grund för skogsvårdsstyrelsernas förslag att precisera sistnämnda 
del till 20 & af skogsvårdsafgifternas summa föreligger emellertid icke. Den 
motivering, som härför framlagts, skulle lika väl kunnat läggas till grund för 
förslag om ett annat procenttal. Det måste alltså i förevarande fall vara fråga 
om att bedöma, huruvida storleken af de maximibelopp, som enligt sådana 
grunder skulle tillfalla vissa län, må kunna anses vara skäliga. I framställ- 
ningen är visadt bland annat, att Västernorrlands län, som på grund af gäl- 
lande bestämmelser erhåller största andelen af skogsvårdsafgifterna, uppburit 
120,025 kronor för år 1906 och 107,074 kronor för år 1907. Sannolikt har 
man ansett, att åtminstone detta läns andel kunde minskas med 20 9, enligt 
de grunder, som Eders Kungl. Maj:t den 31 december 1904 bestämt. Om 
sagda län enligt gällande grunder erhölle i medeltal 110,000 kronor årligen, 
skulle alltså detta belopp kunna minskas med 20 2, till 88,000 kronor och 
likväl kunna anses vara skäligt. 
För bedömande af denna fråga med hänsyn till de procenttal, som sty- 
relsen beräknat och ofvan medels på grund af härstamningen för de år 1908 
exporterade skogsprodukterna och den exporterade trämassans råvara, har sty- 
relsen gjort nedanstående sammanställning angående fördelning på landstings- 
områdena af olika delar af de under samma år influtna skogsvårdsafgifterna, 
tillsammans 652,732: 07 kronor (se sid. 193). 
Häraf framgår bland annat, att ungefärligen det belopp, som skogsvårds- 
styrelsernas möte torde hafva ansett vara skäligt för Västernorrlands läns 
landstingsområde, skulle efter ofvan angifna hinder erhållas, om 55 å 60 Ya 
af skogsvårdsafgifterna fördelas jämfört bestämmelserna i nådiga förordningen 
om skogsvårdsafgifter den 24 juli 1903. Domänstyrelsen anser sig emellertid 
ej kunna inskränka sig till att tillstyrka den framställning, som af skogsvårds- 
styrelsernas möte gjorts med allenast den ändring, att i stället för 80 9, af 
skogsvårdsafgifterna 60 9, däraf komme att fördelas enligt nu gällande grun- 
der. Styrelsen anser nämligen, att de i framställningen angifna grunder för 
fördelningen af den öfriga delen af skogsvårdsafgifterna äro alltför oklara och 
obestämda och får fördenskull framlägga ett nytt, här nedan närmare an- 
gifvet förslag. 
Från nationell synpunkt är det önskvärdt, att de belopp, som för närva- 
rande disponeras för skogsvårdens och skogsodlingens främjande i riket, fort- 
farande må komma att härför användas. Dessa belopp utgöras af inflytande 
skogsvårdsafgifter, Riksdagens anslag för skogsodlingens befrämjande, landstings 
och hushållningssällskaps anslag för samma ändamål samt statsanslaget till be- 
stridande af kostnaderna för uppehållande af skogsvårdsstyrelsernas verksamhet. 
