194 SKOGSVÅRDSAFGIFTERNAS FÖRDELNING. 
Häraf synes den slutsats kunna dragas, att i mån som skogsvårdsafgifter 
erhållas för skogsvårdens och skogsodlingens befrämjande, landsting och hus- 
hållningssällskap minska sina anslag för samma ändamål. Bifölles den fram- 
ställning angående skogsvårdsafgifternas fördelning, som gjorts af skogsvårds- 
styrelsernas möte, skulle tvifvelsutan detta förhållande göra sig gällande i än 
högre grad än hittills, hvarpå rikets skogshushållning blefve lidande. En än- 
dring i grunderna för skogsvårdsafgifternas fördelning torde fördenskull böra 
vara förbunden med sådana bestämmelser, att landsting och hushållnings- 
sällskap fortfarande må komma att för ifrågavarande ändamål anvisa anslag. 
Sådana anslags beviljande torde ock utgöra bästa uttrycket för behofvet af 
medel för skogshushållningens befrämjande inom landstingsområdena. Där- 
emot torde det innebära en oöfverstiglig svårighet att rätt bedöma detta be- 
hof efter allenast de allmänna grunder, som angifvits i den underdåniga fram- 
ställning, som gjorts af skogsvårdsstyrelsernas möte. 
Styrelsen tillåter sig framlägga följande förslag till ändring af grunderna 
för skogsvårdsafgifternas fördelning. 
Af dessa afgifter fördelas 60 94, fortfarande på sätt i 2 $ af förordnin- 
gen angående skogsvårdsafgifter sägs. 
Återstående 40 Y, fördelas på det sätt, att landstingsområde af dessa 
medel må äga bekomma högst ett tre gänger större belopp än som af lands- 
ting och hushållningssällskap eller endera af dessa institutioner blifvit till 
samma ändamål anslaget. Den del af skogsvårdsafgifterna, som därefter kan 
återstå, fördelas mellan landstingsområdena efter de grunder, som i 2 $ a. 
förordningen angående skogsvårdsafgifter sägs. Skulle däremot kvarvarande 
40 Hy af skogsvårdsafgifterna icke uppgå till ett tre gånger större belopp än 
det sammanlagda belopp landsting och hushållningssällskap anvisat för skogs- 
hushållningens befrämjande, torde i mån som så erfordras viss del af Riks- 
dagens anslag för ändamålet få disponeras enligt samma grunder som före- 
slagits för fördelningen af ifrågavarande 40 9, af skogsvårdsafgifterna, hvar- 
om styrelsen i annat sammanhang denna dag gör underdånig framställning. 
Enligt ofvanstående förslag komme de grundprinciper i allenast något ändrad 
form att fortfarande vinna tillämpning, som Konung och Riksdag tillförene gillat. 
Skogsvårdsstyrelsernas beräkning angående behofvet inom landstingsom- 
rådena af anslag till skogshushållningens befrämjande blefve föremål för gransk- 
ning af landsting och hushållningssällskap, för hvilka det vore angeläget tillse, 
att ifrågavarande behof blefve fylldt och att alltså härför lämna det anslag 
motsvarande 25 4, af det behof, som ännu kvarstode att fylla, sedan lands- 
tingsområdets andel af skogsvårdsafgifterna erhållits. Ett så gynnsamt villkor 
för fyllande af ett landstingsområdes behof af anslag torde vara enastående. 
Någon fara för att förenämnda institutioner skulle för ifrågavarande ändamål 
anslå så afsevärda belopp, att skogsvårdsstyrelserna finge disponera medel ut- 
öfver hvad som för ändamålet verkligen erfordrades, torde dock icke förefinnas. 
De anslag för skogsodlingens befrämjande, som inom vissa läns lands- 
tingsområden, såsom Hallands, Älfsborgs, Göteborgs och Bohus, nu lämnas af 
landsting och hushållningssällskap, torde på sådant sätt kunna minskas, inom andra 
åter bibehållas vid sina nuvarande belopp och allenast i vissa fall behöfva höjas. 
Före hvarje års utgång torde till statskontoret böra inlämnas uppgifter 
om de belopp, som inom hvarje landstingsområde vore af landsting och hus- 
hållningssällskap eller endera af dessa institutioner anvisade för skogshushåll- 
