TRAKTHUGGNING ELLER BLADNING. 207 
maste sammanflyta till ett enda, i stort sedt likåldrigt ungskogsbestånd. Ehuru 
blädningens fördelar därigenom komma att betydligt reduceras, kvarstår dock den 
betydelsefulla vinsten, att föryngringen kunnat på ett mycket tillfredsställande sätt 
ordnas, utan att marken — tack vare den gruppvisa afverkningen — i nämnvärd 
mån försämrats 
Märkligt nog syntes den 80- å 90-åriga granskogen endast helt obetydligt 
lidit af torka och vindfällning efter denna gruppvisa blädningsafverkning, ehuru 
granskogen att döma af utseendet — se bilden — växt upp under tämligen stark 
slutenhet. 
Å flertalet kantträd — dock långt ifrån alla — förmärktes en rätt stor, af den 
ökade ljustillgången framkallad tillväxt, som börjat 2 å 4 år efter afverkningen. 
8) I ett äldre 120-årigt tallbestånd å mager, hedartad mark iakttogos en del 
smärre luckor, 15 å 20 meter i fyrkant, i hvilka ej någon återväxt kunde upptäckas. 
Markbetäckningen var ändock föga hinderlig för själfsådd. Man torde ej misstaga 
sig, om man antager, att här samma ännu outredda faktorer spela in, som å de 
norrländska hedlanden i så hög grad försvåra föryngringen. 
Till slut förtjänar nämnas, att jag å Högsjö ej iakttog grantorka 
mer än å 3 ställen med 3 å 4 granar å hvarje ställe. Barkborrarna 
höllos här efter mycket strängt. Alla torkande träd barkades och bark- 
affallet uppbrändes. Barkborrarna ansågos nämligen af skogsförvalt- 
ningen vara den primära orsaken till grantorka. 
Å Alkvetterns skogar i Värmland, som jämväl skötas under öfver- 
jägmästare WALLMOS öfverinseende, syntes blädningen införts senare än 
å de förut omnämnda skogarna; endast högst 5 å 7 år gamla luckor 
påträffades. Följande blädningsluckor förtjäna härifrån omnämnas. 
1) I 50—60-årig barrblandskog (0,2 tl, o,8 gr.) hade för 5 år sedan upptagits 
en större lucka, 30 X 40 m., hvarvid förutom en del äldre granmarbuskar kvar- 
lämnats I gammal björk och 5 äldre tallar. I luckan fanns godt om själfsådda 
2 å 3-åriga granplantor, hvaremot blott en enda tallplanta kunde upptäckas, ehuru 
i luckans kanter räknades 12 frödugliga tallar. Ett kommande tallfröår torde 
dock kunna ändra detta missförhållande i fråga om återväxtens sammansättning. 
De yngre plantorna, äfven de som uppkommit i luckans ytterkanter, voro 
mycket frodiga och vackra. 
Luckan kan ej åtminstone under närmaste 20 år vidare utvidgas, utan att 
samtidigt omogen skog måste falla för yxan. Men återväxten lär nog å andra 
sidan ej kunna under minst 20 år fördraga sidobeskuggningen, utan att tillväxten 
åtminstone å buskarna närmast den äldre skogen betänkligt nedsättes, hvilken 
olägenhet torde blifva särskildt skarpt framträdande, om tallen kommer att i af- 
sevärd grad ingå i återväxten. Förmodligen blir det ock nödvändigt, att om 10 
å 15 år offra en remsa af den ej mogna skogen närmast luckan för att gynna åter- 
växten. 
Ingen vindfällning eller torka kunde förmärkas i luckans kanter. De 50- 
åriga kantträden hade efter luckans upptagande betydligt ökat i diametertillväxt; 
årsringarnas bredd hade å flertalet undersökta träd nära fördubblats. 
2) I en mindre lucka, 15 X 20 m., uppkommen i äldre granskog med in- 
sprängd tall hade märkligt nog 8 st. 11—15 år gamla tallar växt upp (se fig. 3). 
Därjämte funnos ett 40-tal 15—20-åriga, mariga granar. Kringstående skogs höjd 
